ЕЛИЗАБЕТ ТЕЙЛЪР
РИЧАРД БЪРТЪН
ЛУИ ЖУРДАН
ЕЛЗА МАРТИНЕЛИ
МАРГАРЕТ РЪДЪРФОРД
МАГИ СМИТ
РОД ТЕЙЛЪР
и ОРСЪН УЕЛС във филма:
ВИП ПЕРСОНИТЕ
Оператор: ДЖАК ХИЛДИЪРД
Музика: МИКЛОШ РОЗА
Сценарий: ТЕРЪНС РАТИГЪН
Продуцент: АНАТОЛ ДЬО ГРЮНВАЛД
Режисьор: АНТЪНИ АСКУИТ
Моля за вашето внимание. Авиолинии Транс-Канада...
Вярно ли е, че Глория е ваше откритие? - Къде я намерихте?
Тя ли ви последва? - Какви са отношенията ви?
Какво е бъдещето й без вас? - А вашето без нея?
Господин Буда.
Теглото ви не е ли над нормата? - Над нормата? Моето?
О, багажът. Всичко това принадлежи...
...на г-ца Грити. Аз, както винаги, пътувам с четка за зъби и сценарий.
Г-н Джослин. - Добро утро, г-н Сандърс.
Погледнете това. Днешната ВИП листа.
Всичко е ясно, включително и с мадам Андрос.
Тя ще пътува ли? - Да. Ще кацне с хеликоптер.
Командир Милбанк е там и дава последни разпореждания.
Наблюдавай кой идва. Аз трябва да се погрижа за филмовите звезди.
Много добре, сър.
Г-н Буда.
Удоволствие е за нас. Последният път летяхме с BOAC, помните ли?
Да.
Последвайте ме, ще ви заведа до ВИП залата.
Много ми хареса последният ви филм.
"Хареса"? Драги приятелю, ние не сме толкова старомодни.
Модерното кино няма за цел да забавлява.
Напротив. Използваме камерите, както хирург скалпел.
Ето го и Швуцбахер-чудото.
Правят се страшно много пари, нали?
Пари, пари... Никога не се безпокоя за тези неща.
Попитайте моя финансов магьосник, д-р Швуцбахер.
Маестро. - Кажи ми колко спечелихме
от "Стая без изглед"? - 12 милиона, 363 хиляди.
Без Токио? - Да.
Носиш ли договорите? А моите в Лихтенщайн и Хонг Конг?
Направих нови.
Френдли Айлъндс. Без никакви данъци.
Без данъци?
Скъпи д-р Швуцбахер...
Синьорина, г-ца Потър ви търси.
Моля, насочете се към централните стълби
за митницата и паспортна служба.
Всички пътници пътуващи на БА 938.
Защо ли пътувам с тази глупава чанта?
Като бездънна яма е.
Сигурна съм, че беше у мен.
Боя се, че не можете да пътувате без документ за ваксинация.
Защо? Веднъж в Уганда прекарах малария
и никога не съм била ваксинирана. Не се страхувам от едра шарка.
Боя се, че такава е наредбата, мадам.
Глупава наредба. Тук трябва да е. Ето го, тук е бил през цялото време.
Г-жо, това е купон за храна от 1943 г. - Не думай.
Чудно. Как е попаднал вътре?
Освен че нямате документ, не виждам и името ви да фигурира на полет 905.
Казахте икономическата класа? - Най-евтиното пътуване до Флорида.
Да. - Значи ще пътувам.
Как казахте, че се казвате? - Брайтън. Като града.
Нямаме госпожа Брайтън. - Аз не съм госпожа.
За съжаление. - Нямаме и госпожица с това име.
Сигурна съм, че името ми е в списъка. - Наред ли е всичко?
Страхувам се, че не.
Нейна Светлост ще пътува на 950 за Маями.
Херцогинята на Брайтън. О, да. На буква "Х". Така ли било?
Въпреки това бърка времената "Така ли било?"
Казва се "Така ли е?" - Простете, Ваша Светлост.
А документа за ваксинация... - ...Ще откриете в паспорта си.
Нямаше го там, когато го търсих. Знам, че го няма.
Щях да се сетя.
Божичко. Колко съобразително от ваша страна.
Истината е, че съм леко изнервена. За първи път ще летя.
Взех едно стимулиращо хапче от една от моите прислужнички.
Помогна ми, но не съвсем.
Не и по начина, по който трябва. Извинете ме.
Да ви представя г-ца Потър. Тя ще се грижи за вас във ВИП залата.
Как сте, г-це Потър?
На почивка ли отивате, Ваша Светлост? - Не, за Бога.
По работа.
Помощник-управител в хотел "Роял Атлантик", Маями Бийч.
Това е забавно. - Не точно. Правя го за пари,
за да запазя дома си.
Струва ми се, че г-н Андрос управлява. Да, той е.
От колко време работите с него?
От пет години. - Имате хубава работа.
Явно не съжалявате, че напуснахте флота.
Прекрасна работа. Той е много щедър работодател.
Има прелестна съпруга, и е толкова чаровна.
Благодаря, командире. - Мадам Андрос,
надявам се, че летяхте добре. Г-н Андрос.
Обичам хеликоптери. Бих искал да имам цяла флота.
Винаги можете да си купите, сър. - Великолепна идея. Напомнете ми.
Изнервих ли те? - Ти никога не ме изнервяш. Защо?
Стори ми се, че ръката ти трепереше, докато се гримираше над Уиндзор.
Неразположение от прощалното парти.
Ето го и Сандърс. - Да.
Мадам Андрос. - Здравейте?
Почивка в Ямайка? Днес ли ще правите връзка в Ню Йорк?
Не, утре. - Умно. И не толкова изморително.
Г-н Андрос, удоволствие е за мен. - Удоволствие е и за мен г-н Сандърс.
Винаги помните името ми. - Не съвсем.
Най-добрият мениджър по посрещанията в света.
Влизай в колата, скъпа.
Взехте ли я? - Да.
Платинена гривна с диаманти и сапфири. Надписът е отвътре.
Благодаря ви. Ще го направите, нали?
Непременно, сър. - Благодаря, Джон.
Защо, Пол?
За 11 години някога да съм те оставял без подарък, когато ходиш някъде?
Десет дни в Ямайка. - Те са цяла вечност.
Отвори я.
Защо не ми правиш подаръци,
когато заминаваш за дълго и далече?
Това е различно. Тогава ще направя обратно и ще ти направя друг подарък.
Да.
Много е красива.
Знам, че харесваш платина. Не бях сигурен за камъните.
Харесват ли ти? - Да.
Благодаря ти много.
Има гравиран надпис отвътре.
Какво пише?
Нека това да бъде изненада.
Скъпа...
Такива дреболии са като коледна бомбичка?
Съжалявам.
Нека ви преведа през тълпата.
Почакайте.
Виждам позната фигура.
Марк?
Пол. Здравей.
Дошъл си да видиш Франсис? - Не. И тя ли ще пътува?
Да. До Ямайка за няколко дни. Франсис, виж кой е тук.
Франсис. Каква приятна изненада.
Здравей, Марк. - За къде ще пътуваш?
Ню Йорк. - На "Империъл Спешъл? - Да.
Ти и Франсис можете да размените някоя клюка.
Можете ли да ни размените местата? - Ще го уредя.
Ако ми кажете номера на мястото си... - Не, всъщност смятах да поспя.
По-късно ще се видим в салона. - Ще бъда там.
Да не би да имаш важни задачи? - Нищо особено. Просто на почивка.
На чии разноски този път? - На мои.
Не думай. Провървяло ти е с казиното? - Да, и с още няколко неща.
Заповядай в салона. - Говориш за ВИП персоните ли?
Не и аз, старче. Знам си мястото. Франсис, ще се видим на самолета.
Ще дойдеш ли с мен на яхтата през април? Ичия, Капри, Сицилия?
Може ли да си помисля? - Да. Ще искаш ли списъка с гостите?
Колко ли богати графини ще има на борда и колко милионери ще обереш?
Точно така. Ще се видим после.
Не сте забравили срещата в 11.
Не, Джон. Благодаря. - Ще потърся бордовата карта на мадам.
Извини ме за смяната на местата, мислех, че го харесваш.
Казах ти, че искам... да спя.
Знам, че е доста скандален. Жиголо и безнадежден комарджия,
но го харесвам, забавен е.
Надявам се да ви хареса, г-н Андрос.
Ако имате нужда от нещо, г-ца Потър е на вашите услуги.
Извинете, моля.
Здравейте. Името ми е Менгръм. Лес Менгръм.
Ще го откриете в списъка. А дамата е моя секретарка.
Страхувам се, че... О, разбирам... - Ето паспорта на г-н Менгръм.
Визата е на страница 24, също и документът за ваксината.
Свръхбагажът е заплатен предварително.
Много добре. Извинете...
Понякога ми дават неточни указания.
Бихте ли ми казали от кой бранш е г-н Менгръм?
Управител е на "Менгръм Тракторс". - Разбира се. Нека да влезем.
Бихте ли ми донесли чаша чай?
Веднага, сър. - Нека са две. Искаш ли чай?
Предпочитам горчив лимон. - Донесете и горчив лимон.
Някакви съобщения за мен?
На чие име? - На г-н Лес Менгръм.
Има едно. Бихте ли се обадили на г-н Лигет от "Лойдс Банк"?
Обади му се, скъпа. - Да, г-н Менгръм.
Отивате по работа?
Да. Бих искал да е за удоволствие, но ще бъда там само 48 часа.
Що за живот водят магнатите? - Не съм магнат. Имам малка компания.
Всъщност в сравнение с другите е ей толкова малка.
Но произвеждаме добри трактори.
И знаете ли защо? Защото научих занаята по трудния начин.
Започнах като работник в Куинсланд. - Сериозно?
Сериозно.
Защо? Не мислите, че съм австралиец? - Предполагах.
Така ли? Винаги съм смятал, че говоря добре английски.
Бихте ли изчакали за секунда? Г-н Менгръм?
Да? - Обаждането ви.
Почакай да чуеш.
Здравейте, г-н Лигет, как сте?
Вече няма за какво да се тревожите. Парите ви са в безопасност. Победихме.
Как го направих ли? Точно, когато мислех, че съм изгубил,
приятелят ми Макдий предложи акциите си на мен.
И така запазих компанията си и победих "Амалгамейтид Мотърс".
Разбира се, че беше на косъм, но не е нужно да се тревожите.
Трябва само да отида в Ню Йорк и да подпиша сделката.
Защо ли? Защото не искат да чакат, г-н Лигет.
Дочуване. Какво?
Оценявам загрижеността ви, г-н Лигет.
Дочуване.
Наистина се е изплашил? - Имал е основание.
Това е защото винаги съм знаел нещо.
Какво?
Че Лес Менгръм не може да бъде победен.
Ето още една. На цялата страница. Виж.
Отварям списанията и виждам само твои снимки. Феноменално.
Защото не им позволяваш да те снимат, затова снимат мен.
Имам скромна и прекрасна съпруга.
Така не е справедливо. Всички грешат.
Трябва да отивам на срещата, налага се да те оставя.
Ще се оправиш ли? Оставям ти, Джон. - Недей, моля те.
Той ще ти трябва в Лондон. - Той ми трябва навсякъде.
Ще се грижи за теб в самолета.
Мога и сама да се кача на самолета, Пол.
Не съм малоумна или недъгава.
Винаги се притесняваш преди полет, нали?
Грижи се за себе си. - Непременно.
Не е нужно да ме изпращаш.
Аз така искам. - За да се увериш, че съм заминал?
Джон, ще се върнеш с мен. - Да.
Бордовата ви карта. - Благодаря, Джон.
Радвам се, че рубините ти харесаха. - Рубини?
Диаманти.
Довиждане.
Забавлявай се.
Защо си тук?
Все накъде трябва да съм. Не знаех, че си на входа.
Бях се скрил от онзи там.
Защо плачеш?
Марк, понякога задаваш глупави въпроси.
Плача, защото имам нов прощален подарък.
Виж.
Трябва да призная, че командир Милбанк има доста добър вкус.
Питам се какво пише отвътре.
Марк.
Здравей.
Франсис, не мисля, че познаваш Джон Кобърн.
Това е мадам Андрос.
Какъв по-голям комплимент от това, че на живо сте много по-красива.
Така е. Ню Йорк? - Да.
"Империъл Спешъл"? Отлично. Нося си картите.
Мисля, че 6 часа ще ми стигнат да наваксам загубата от последния път,
а може и да спечеля нещо отгоре. - Точно така.
Ще се видим на самолета.
Не е разумно да ни виждат заедно тук. - Защо?
След 8 часа и до края на живота ни, ще ни виждат все заедно.
Добре.
"До края на живота ни."
Звучи като много дълго време. - Съмняваш ли се?
Не. Но ще те уведомя, ако имам съмнения.
Защо не отидеш във ВИП залата? - За Бога, не.
Кой беше този човек? - Член на моя клуб.
Най-глупавото пиянде на света. Мисли се за картоиграч.
Два чая, моля.
Разминахме се със смяната на местата. Казах ти, че е грешка.
Знам. Съжалявам.
Глупавo е да седиш до мъжа, с чиято жена бягаш.
"Бягам с жена."
Доста старомоден вкус към нещата.
Сякаш имам восъчни мустаци и съм омотан с въже.
Благодаря.
Заповядайте. - Благодаря.
Той спомена ли нещо изобщо?
Не мисля така. - Нищо ли не е казал?
Каза, че те харесва. И че го разсмиваш.
Учуди се, че аз не те харесах. Предположи,
защото си бил жиголо. - Жиголо? Що за наглост?
Кой плаща чайовете?
Остави ли му писмо?
Да. - Къде?
Там, където само той ще го намери. Мястото, където оставяме съобщенията.
Ще го намери, когато се върне. - Дали ще го открие?
Да, казах му за писмото. - Не е ли малко грубо?
Това, което правя е грубо.
Много ли ще се разсърди?
Не знам.
- Би трябвало да знаеш.
Не знам.
Женени сме от 13 години.
Винаги казва, че са 11, освен когато командирът му напомни.
Цели 13 години го обичах,
но не го опознах.
Чарът е много заблуждаващ.
След 15 минути ще ни повикат. Бих искала още един чай, моля?
Колко умно, колко умно...
Скъпи Швуцбахер.
Както винаги вашите планове са не само гениални, но и безценни.
Да, маестро. Мисля, че този план е брилянтен.
И за да бъде всичко точно
е необходимо да отсъствате от Англия почти цяла година.
Имахме късмет, че приключихте снимките вчера.
Само още един ден...
Само още ден и мъдри ми приятелю,
и нямаше да съм в бизнеса.
"До 10 дни очаквам доставка."
После "Искрено ваш"...
Г-н Менгръм? От "Кингсфорд, Брайън и сие".
Това е брокерът ми. Извинявам се, че ви създавам толкова работа.
Всичко е наред, вие сте бизнесмен.
Здравей, Дейв. Какво да ти кажа?
Какво?
Ужасно съжалявам. - Всичко е наред.
Не се тревожете.
Кой е предателят?
Макдий?
Не мога да повярвам, той е най-добрият ми приятел.
Даде ми обещание да не продава.
Слушай внимателно! Предложи на "Амалгамейтид" шилинг за акция.
Шилинг за акция.
Дай ми сумата.
Отново.
153,750 лири.
Слушай, ще направиш сделката.
До час ще получиш чека. Не спори с мен, Дейв.
Направи ми една услуга,
гледай да е пристигнал, след като затвори банката.
Приготви чек, скъпа.
Да, г-н Менгръм.
"До почитаемия Кенет Макдий..."
Не изпускай "почитаем".
Освен ако не искаш да бъдеш замесена в престъпна сделка.
Не бъдете глупав. - Не съм толкова глупав.
Знаеш състоянието на сметката ми по-добре от всеки друг.
Лесно ще го докажат.
Тогава ще дойда с вас в затвора.
Малко удоволствие.
Ти си млада и наивна, ще те пуснат.
Ще кажеш, че си следвала заповедите. - Никога не бих го направила.
Знам, че не би го направила.
Предай това на "Кингсфорд".
Да, г-н Менгръм.
Всичко е наред. Напълно.
Само трябва да отида днес в Ню Йорк
и да кажа на Борда какво направих, и сметката ще бъде възстановена.
Да, г-н Менгръм. - Те са на наша страна.
И те не искат "Амалгамейтид" да спечелят.
От Метеорологичната служба съобщават за спад в налягането.
Божичко. Това не ми харесва.
Свържи ме със Службата. - Да, сър.
Мътните да ги вземат.
С кого разговарям? Маклауд? Каква е тази мъгла?
Каква е видимостта? Всеки самолет би кацнал тогава.
Защо не ни предупредихте? Имам 27 самолета, с около 3000 пътници,
които трябва да излетят.
Колко, мислите, ще продължи?
Един час?
Дано да е така.
Дами и господа... Дами и господа?
Съжалявам, но всички полети се отлагат с един час, поради гъста мъгла.
Мъгла, мъгла... В Лондон винаги я има.
О, това е нищо. Погледнете пистите.
Моля за внимание... - За нас е.
Съобщение до всички пътници: Всички полети се отлагат с един час.
Благодарим ви.
Ако се прибере вкъщи преди срещата? - Няма.
Може да забрави нещо. - Ще изпрати командира да го вземе,
но не забравя нищо. Никога. - Може да иска да прочете писмото ти.
Преди важната среща на Борда? Шегуваш ли се?
Хайде. - Къде?
Не знам, някъде. Да походим.
Може би трябваше да му кажеш. Може би аз трябваше да му кажа.
И двамата трябваше да му кажем. - Знаеш защо не го направихме.
И двамата се страхуваме.
Аз имам причина. Но ти защо се страхуваш от него?
Като дете се страхувах от тъмното.
Бих искал да ви задам няколко въпроса, г-це Грити, г-н Буда.
Подходът ти е неправилен, но питай. - Относно следващия ви филм?
Ще бъде по безсмъртната драма на Шилер - "Мария Стюарт".
С участието на г-ца Грити в главната роля, нали?
Уместен въпрос, Макс.
Твой ред е. Не тази карта, а другата.
Откъде знаеш какво държа? - Защото знам какво имаш в главата.
Значи в главата ми няма нищо.
Не ме цитирайте. - Ето какво ще цитирате.
Кинокритикът Темпъл каза:
"Талантът на Глория Грити се равнява на нейната интелигентност."
Колко грубо.
Още един въпрос, г-н Буда. Разбрах, че имате британски паспорт.
Да, аз съм англичанин. До мозъка на костите си, драги приятелю.
Тогава защо живеете в Швейцария?
Данъци. - Моля ви.
Обичам Швейцария.
Защото не се налага да плаща данъци. - Красива природа, езера...
Ето затова обича Швейцария. - А вашето време изтече.
Така ли? - Да. Довиждане.
За сведение ролята на Мария Стюарт няма да бъде дадена на Глория Грити.
Ти раздаваш. Твой ред е. Раздавай, скъпа.
Какви са новините? Господи! Това не ми харесва.
Ако стане по-гъста, дори и гълъбите ще трябва да ходят.
Ще уведомя Кейтъринг.
Кой би ми взел работата? Кой, за Бога?
Почакайте, какво става с полета? - Всеки момент...
Мадам Андрос, ето ви и вас. Чудех се какво правите.
Имах си занимание.
Ако знаех, щях да повикам някого да ви придружава.
Г-н Сандърс, боя се, че... - Ще ме извините ли за момент?
Това значи само едно.
Много съжалявам, че ще ви разочаровам.
Дами и господа?
Опасявам се, че очакванията ни ще бъдат излъгани.
Отпускаме ви ваучери за храна.
Е, все е нещо.
Съжалявам, драги приятелю.
Ще използвате телефона? Свършвам след секунда.
Централа, аз съм Макс Буда.
Франсис, ами писмото?
Смятам да се обадя...
...на г-жа Джоунс, икономката, на която имам доверие.
Ще й кажа да го намери и да го скъса.
Извинете. Мадам Андрос желае да телефонира.
Ще ви донеса веднага, сър. - Благодаря.
Какво ще правим после?
Продължаваме според плана.
Ще му пиша от Ню Йорк.
Но не исках да го правя, защото той ще се обади в Ямайка.
Ще разбере, че не съм там и ще започне да вдига врява.
Но сега ще се наложи да го направя.
Извинете, мога ли да ползвам телефона? - Съжалявам.
Съжалявам. Извинете. - Всичко е наред. Няма да се бавя.
Благодаря ви.
Гросвенор 7060, моля.
Можеш ли да вярваш на икономката? - Напълно.
Няма ли да й се стори странно? - Да.
Ами ако иска да го прочете? - Не.
Няма да го направи.
Звъни.
Ало? Ало?
Той ли беше?
Явно срещата е свършила по-рано.
В писмото си му казала за Ню Йорк? - Да.
И за мен?
Да.
Нещо ми подсказва, че следващите часове ще минат много бавно.
Какво ще правим?
Ще обядваме.
Всичко наред ли е? - Да, благодаря.
Бих искал да се обадя в Ню Йорк Сити.
Има ли обаждания за мадам Андрос? - Не, сър, но някой искаше справка
за това, кога ще излети самолетът й. Не си каза името.
Полет 563 от Монреал
е отклонен към Престуик.
Очакват се пътниците да пристигнат в Юстън
около 18:00 часа.
Има ли място на това летище, където можем да се скрием?
Може би ще успеем да се промъкнем с влак до Париж.
Не, Марк, няма да се крием от никого.
Достатъчно се крихме през последните 3 месеца.
Дояж си яденето. - Не мога.
Тук е най-безопасното място.
Дори и Пол не би направил сцена тук.
Представи си заглавията: "Андрос бие жена си.
Наръгва с нож плейбой в ресторанта." - Марк.
Какво обичате, сър? - Единична маса.
Благодаря.
Желаете ли маса? - Търся един човек. Всичко е наред.
Г-н Менгръм? - Здравей, скъпа.
Седни, поръчай си нещо за ядене. - Не мога.
Нещо за пиене? - Горчив лимон.
Ти и твоят горчив лимон. Откъде знаеш, че съм тук?
Чух по радиото в колата, че полетите все още са забранени.
Затова се върнах. Дано не възразявате.
Не. Добре си направила, скъпа.
Ти ме подкрепяш в кризата. - Да.
Сър? - Благодаря. И горчив лимон.
Обадих се на младия Фордман в Ню Йорк.
Със или без Борда, трябва да покрия чека.
Каза, че сам не може да го направи. Трябва да пита баща си.
Не ви ли даде надежда? - Не знам. Познаваш банкерите.
Знам само, че ако покрия чека, ще трябва да бъда в Ню Йорк.
Моля за внимание.
Съобщение за пътниците на полет 905 за Маями.
Сигурно ще излита. - Моля, насочете се
към паспортното гише. - Оттук, херцогиньо.
Колко внезапно. Не съм се приготвила. - Всичко ще бъде наред.
Не съм си платила обяда. - Вече е платен.
Хапчетата. Трябва да си изпия хапчетата.
Тук някъде имам две големи, червени хапчета.
Нека ви помогна. - Много ви благодаря.
Някога ревнувал ли те е? - Мисля, че не.
В началото може би да.
Тогава беше добър и ревнив съпруг.
Но оттогава не.
Никога?
Не съм му давала повод.
Никога? - Нито веднъж.
Нито веднъж за 13 години.
Трудно ли ти е да повярваш? - Като те гледам - да,
но признавам, че не мога да преценя, защото досега
живях по друг начин.
Досега?
Точно каквото казах.
Марк, няма да ме изоставиш, нали? Каквото и да стане, не ме изоставяй.
Нещо против да се присъединя?
Съжалявам за мъглата, но дори и аз не мога да ти уредя хубаво време.
Компанията ми се опитва да впрегне слънчевата светлина...
Прочете ли писмото? - Да.
Много се зарадвах. За първи път ми погаждаш такава шега.
Не знаех, че ти харесва. Знаеш, че и на мен ми харесва.
Помниш ли на яхтата... - Не е шега, Пол.
Напускам те заради Марк. - Марк?
Марк Шампсел. Бях забравил. Това е най-смешната част.
Истина е, Пол.
Предполагам помниш Джоуи Клоуна, но Марк Шампсел не е толкова лош.
Ето какво съм уредил.
Понеже Гатуик е далече, самолетът ми ще те отведе в Париж. И двама ни.
А утре заминаваме за Ямайка. Ще бъдеш на плаж колкото поискаш.
Съобщение за пътуващите на полет "Империъл Спешъл"...
За нас е, Марк. - ...за Ню Йорк.
Моля, пътниците да приготвят ръчния си багаж
и паспортите... - Идваш с мен.
и да се отправят към централния коридор.
Вашият полет, г-н Шампсел. Мадам, значи вие няма да пътувате?
Кой ви каза? - Аз.
Шегичка. Той ги обожава.
Разбира се, че ще пътувам. - Радвам се. Нека ви упътя.
Мисля, че той има пистолет.
Няма да ходиш никъде. Няма да те пусна.
Ще те убия.
Върви, Марк. - Не.
Върви напред.
Ела.
Марк.
Лицето му.
Няма да го забравя, докато съм жива.
Марк.
Нека ви помогна. - Колко мило от ваша страна.
Може ли да седна тук? - Да.
Колко ужасно.
Благодаря ви.
Стюардеса. Стюардеса. - Не мисля, че има място.
Вика ли ме някой? - Да, скъпа, аз.
Бихте ли занесли това в трюма? - В трюма?
Както го наричате... за багажа.
Щом искате така, трябваше по-рано да го оставите при другия багаж, нали?
Ако това е въпрос лично към мен - права сте.
А ако е забележка относно поведението, е крайно банална и неуместна.
Любезно можете да вземете кутията за шапки. - Няма място.
Тогава ще направите, нали, скъпа?
Глупаво е да нося и други шапки, след като ползвам само една.
Много е хубава. - Не, грозна е.
Но е удобна и ме пази от дъжд.
Дами и господа, моля, затегнете коланите.
Не си нося колан.
Седите върху него. - Бихте ли ми го подали?
Да. - Ясно. И сега?
Трябва ви и другата част. - Ето я.
Това е моят колан, мадам. - Извинявам се.
Позволете на мен.
Благодаря ви. - Готово.
Не така. - Оставям на вас.
Пъхате тази част тук.
А тази тук, и сте закопчана за стола.
Не очаквах такова нещо.
Да не би да правим лупинги? Всъщност все ми е едно.
Взех две големи успокоителни,
а сутринта два стимуланта... Тонизиращи...
...и вече летя.
Не изглежда много добре. - Не знам защо не излетяхме сутринта.
Надявам се, че знаят какво правят.
Макси. Има ли и друга роля в "Мария Стюарт"?
Да. - Добра ли е? Чия е?
На кралица Елизабет. - Може ли да бъде моя.
Не. - Оттук моля.
Не ми се слушат глупавите ви извинения.
От Службата казват, че мъглата би трябвало да се вдигне до час.
Всички самолети да останат долу. Уведомете пътниците.
Дами и господа, за съжаление
е невъзможно да излетим.
Налага се да слезете.
За съжаление не можем да излетим
и се налага да слезете.
Да слезем?
Авиокомпанията иска да съобщя,
че ще останем до полунощ... - Полунощ?
...а дотогава ще ни настанят в хотел.
До полунощ? Това не може да бъде.
Мъглата може да се вдигне дотогава. - Преди или след полунощ?
Трудно е да се каже.
Въпросът е на живот и смърт. - Някой болен ли има?
За момента само аз.
Молим всички пътници любезно да изчакат в салона
до следващо повикване.
Лоша работа, а? Но можем да убием времето, нали, Марк?
Ако ти е скучно.
Виждам, че имаш занимание... И то доста чаровно.
Много тактичен човек.
По-добре да останем тук, където е за пътници без проблеми с Имиграционните.
Няма да го пуснат да влезе. - Да спрат Пол Андрос?
Да. Предполагам е безнадеждно.
По-добре да се изправя срещу него - Още не. Може да си е тръгнал.
А ако не, дай му време да се успокои.
...Ще бъде отложен.
Всички пътници ще бъдат настанени в хотела на летището.
Попитах в Гатуик. Само това мога да направя.
Нека не изпадаме в недоразумения. Да опитаме пак.
Трябва ми чартърен самолет.
Въздушно такси. - Обясних ви, че нямаме такива.
А само в Гатуик. - Да, сър.
Попитах ви за кола до Гатуик,
а казахте, че няма такава. Трябва да напусна страната
до полунощ.
Не по-късно, а точно в полунощ.
Или ще изгубя 1 милион долара в Британски данъци.
Един милион? В доста сложна ситуация сте, сър.
Извинете. Г-н Менгръм?
Още ли си тук? - Да. Взех ви стая в хотела.
Най-хубавите стаи са на последния етаж. Успях да взема една.
Ще ви изпратят багажа долу. - Помислила си за всичко.
Освен това се обадих на г-н Кингсфорд.
Спряла си чека? - Боя се, че не. Късно е. Изпратен е.
Победен съм от проклетата мъгла!
Обадете се в Ню Йорк от хотела. Можете да убедите стария Фордман.
Не съм способен да убедя който и да е. - Напротив.
Да отидем в хотела. Ще ви направя силен чай и ще се обадите в Ню Йорк.
Добре.
Ваша Светлост. Уредих ви стая в хотела.
Колко сте мила. Благодаря ви.
Но в момента се нуждая от едно силно бренди.
И то доста силно. - Силно бренди за Нейна Светлост.
Седнете.
Ето. - Благодаря.
Удобно ли ви е? - Идеално. Благодаря.
Благодаря. Пия за твое здраве.
Що за глупост е това с летенето?
Връзват те за стола и летиш.
После ти настръхва косата от рева на двигателите.
И накрая ти казват, че няма да ходиш никъде.
Представи си кралица Мери да лети.
Нека г-н Марк Шампсел любезно да се яви на гише номер 1.
Сигурно е заради хотела. Проблем, скъпа.
Как да взема две съседни стаи без да бъдем забелязани?
Предишният ти опит би трябвало да ти помогне?
За котка ли съм се оженил? - Не си се оженил за нищо все още.
Освен за името.
Дори и за името не. - Да, така е.
Непоклатимият ми чар не значи нищо за теб, нали?
Не се хвали много.
Не се хваля. На моите години, определено не.
Предполагам, че съм първата жена измежду 500 други,
която те обича заради теб самия. - Не говори като женско списание.
За твое сведение, аз се ненавиждам. Честно.
Не разбирам какво виждаш в мен. - Нека г-н Марк Шампсел да се яви
на гише номер 1... - Добре де. Идвам, глупако.
Какво виждаш в мен?
Една дума. - Една дума?
Безпомощност. - Аз, безпомощен?
Най-известната независима личност на века?
Ще помисля над това. Стой тук, връщам се след малко.
И продължавай да се усмихваш. Имаш красива усмивка.
Аз съм г-н Шампсел. - О, да. Бихте ли дошли с мен.
Един господин иска да говори с вас. Заповядайте в офиса ми.
Тук няма да ви притесняват. - Благодаря. Добра работа.
За нищо. За мен е удоволствие.
Е?
Ще използваш ли пистолета, който е в джоба ти?
Не познавам човек, който носи оръжие.
Мислех, че е само по филмите. - Къде искаш да отидеш, Марк?
Какво значи това? - В Кан е студено през януари.
Какво ще кажеш за Западна Индия? Или не. Там няма хазарт.
Ами Рио? Там е чудесно по това време на годината.
Отивам в Ню Йорк, Пол. С жена ти.
Чекът е за 10,000 лири. Два пъти над възможностите ти,
а и не обичам да се пазаря.
Ще останеш в Рио 3 месеца, затова ще подпишеш декларация.
Освен това никога няма да се виждаш с жена ми.
Тук има хартия.
Имаш ли писалка?
От това няма да излезе нищо. - Мислиш, че ще скъсам чека?
Разбирам, че... - Не става дума за чека.
А за теб.
Проклет глупак.
Разбираш ли, че жена ти те заряза?
По-добре погледни тук. - Виж, не съм обиден.
От това, което знаеш за мен предполагаш, че можеш да ме купиш.
Всъщност веднъж бях купен от един ревнив съпруг.
Като се замисля, бяха двама. Но никой от тях не ми предложи 10,000 лири.
Дори и за дребни монети.
Десет хиляди.
Много пъти съм продавал душата си за много по-малко от това.
Но трябва да разбереш, Пол, че в днешно време
нямам душа за продан.
Значи сега имаш душа. - Да.
Така мисля. - Франсис те преоткри.
Обичам я, Пол.
Единствената жена в живота ми, която някога съм обичал.
Ако любовта е душа, значи аз имам такава.
Колко пари иска твоята душа?
Не хаби хартията. И за милион няма да ме купиш.
Говоря сериозно.
Какво искаше да кажеш с това, че жена ми ме е зарязала?
Това.
Нещо нередно в това да бъда щедър? - Да.
Бил съм на подаяния и знам за какво говоря.
Щедростта убива. Отбележи "щедрост".
Убива достойнството.
Спомням си как... - Говорехме за жена ми.
Да. Тя обожаваше прощалните ти подаръци.
Всъщност всички, за които знам. И Бог знае, че бяха достатъчно.
Е? - Мисля си,
че би предпочела и плюшена играчка,
стига да знае, че лично ти си я избрал.
Защо точно ти?
Бях наоколо.
И я обичам. - Не виждам смисъл.
Аз също, но е истина.
Жиголо.
Смешник. Професионален нехранимайко.
Прословут плужек! - Добре де, кажи си всичко,
щом ще се почувстваш по-добре. Някога бях такъв.
Но не използвай това нещо.
И да ме убиеш, жена ти няма да се върне при теб.
Но бих ти попречил да ми я отнемеш. - Да, така е.
Но не е ли по-добре да бъда аз?
Помисли как само ще ти съчувстват. "Не и с Марк Шампсел.
С всеки друг - да. Но не и с него. Сигурно си е изгубила ума."
Както сам каза - Джоуи Клоуна.
Съчувствам ти.
Предвид обстоятелствата, е опасно да го кажа.
На твое място бих стрелял...
...съвсем сериозно.
И... не съм в настроение да те лъжа.
Хотелската ви резервация. В един от хубавите апартаменти.
Тази вечер е доста претъпкано, но щом е за вас...
Благодаря ви много. - Г-н Шампсел, и за вас има стая.
Единична. - Радвам се да го чуя.
Ако знаете каква навалица.
Трябва да удвоят единичните стаи. - Но аз не съм сам.
Така ли? Мислех, че сте.
Да ви извикам ли такси, мадам Андрос? - Да...
Извикайте такси за мадам Андрос.
Съпругът ти си тръгна.
Видя ли го? - Да.
Говори ли с него? - Да.
Пол не би си тръгнал просто така...
Не би се предал толкова лесно.
Какво му каза? - Очевидно истината.
Ще ти кажа по-късно, когато се успокоя.
Чувствам го.
Той имаше пистолет, както видя. А аз не съм Уайът Ърп. Ела.
Значи си е тръгнал? - Колко пъти да ти го повтарям?
Опасността премина. В безопасност сме.
Сигурен ли сте, че това е хотелът? - Да, мадам.
Благодаря.
Лека нощ. - Лека нощ, мадам.
Сигурно нямате представа къде се намира стая 509.
Всъщност имам представа. Намира се на 5-ия етаж.
Май не сте много сигурен.
Казаха, че трябва да бъда в тази стая.
Ама разбира се, Ваша Светлост.
Паж. - Да, сър?
Заведи Нейна Светлост до стая 509. - Оттук, мадам.
Мадам Андрос? Удоволствие е да ви видя, въпреки обстоятелствата.
Ако ми позволите, ще ви заведа до апартамента.
Най-хубавият е. - Благодаря ви много.
Това е г-н Шампсел. - Вие сте в 410.
Ще се погрижим за багажа ви. Последвайте ме, мадам?
Линиите към Борхам Ууд временно не работят.
Как е възможно телефоните да не работят заради мъглата?
Бих казал, че е доста ледена. - Каква страна.
Леденостудена мъгла и настава хаос. Колко?
Откъде знаеш, че губя? Шегува се. - С три ръце? Тя е гений.
Чувствам се малко неудобно. - Това е капка в морето, в сравнение
с това, което ще изгубя заради мъглата.
Изпуснали сте бизнес сделка? - Данъци. Английските данъци.
Със сигурност счетоводителят ви... - Той се изгуби
някъде в горите на Борхам
заради замръзналите телефони.
Франсис, аз съм Пол. Дойдох да те отведа вкъщи.
Възможно най-лошата шега.
Шегите ми винаги са такива. Помислих, че това ще ни потрябва.
О, да...
Какъв разкош за мадам Андрос.
Наслаждавай се, докато можеш. С г-жа Шампсел няма да се отнасят така.
Не знам. Това зависи от г-н Шампсел.
Нали не очакваш да управлявам банки и заводи за стомана?
Защо не? Пол започна от нулата.
Как? - Не ме питай.
Как стават тези неща? Предполагам се иска силна воля.
Безмилостен и достатъчно чаровен.
Нечестен?
Няма как да знам. - И да знаеш, няма да кажеш.
Колко мило.
Боя се, че няма да бъда като Пол Андрос,
и се съмнявам, че жена на средна възраст и жиголо без пукната пара
ще оценят апартамент като този.
Думите май заседнаха в гърлото ти. - "Жиголо" или "средна възраст"?
Не възрастта, всички сме възрастни. - Да. "Жиголо" ме наранява.
Може би, защото е истина. Правил съм любов с жени заради...
Не за пари. Не за пари наистина,
или заради нещо, което можех да взема от тях, но...
Е... - Е?
За разнообразие.
Предполагам съм безделник по природа, роден без пукната пара,
скаран с работата.
И... - Непоклатим чар.
Искрено те обичам. - Добре.
Но не ми каза защо.
Толкова много искаш да знаеш.
А аз ще се грижа за теб.
Но ми каза, че нямаш представа.
Думата "грижа" това ли означава за теб? Не исках да кажа това.
Кое?
Любов. - Е, да.
Казват, че кара света да се върти. Но не ни прави богати.
Да. Трябва да работим.
Боя се, че и за мен е така. - Не. Жена ми няма да работи.
А какво ще прави? - Ще гледа децата, ще ме обича...
А и съм намислил нещо.
Бях ти казал. - Да.
Между другото, докато утихнат нещата, какво успя да вземаш?
Само това.
Не може да си оставила всичко? Не и до последния цирконий?
Палтата от истинска кожа? - Само това.
Това не е типично за теб.
Скъпа... обожавам те.
Е, все още имаш прощалния подарък. И това.
Няма да ги продам. - Няма?
Вероятно си права.
Значи трябва да измисля нещо и то бързо.
Все още мога да играя голф.
Чудя се, на моите години дали мога да стана професионален играч?
Кое е толкова смешно?
Баща ми ми остави 300,000.
Лъжлива дъщеря на... - Богат бизнесмен.
А защо каза, че нямаш нищо?
Сигурно се досещаш.
Нима си мислела, че аз... - Исках да се уверя.
В живота си не съм бил толкова обиден. - Напротив.
Откъде знаеш, че не съм проверил за баща ти?
Просто знам.
Лири или долари? Не, че има значение.
Лири. Не, че има значение.
Моля те, не ми се смей повече.
Ето затова те обичам - с теб мога да се забавлявам.
Да ти кажа ли аз защо те обичам?
Защото си най-красивата и желана жена, която познавам.
Защото имаш очарователно привличащи очи.
Сега пък какво има?
Имаш много любовен глас. - Ти си най-дразнещата жена.
Сериозно. Това, което каза.
Не ми ли вярваш? - Да, когато говориш така.
Звучиш по онзи начин. - Какво имаш предвид с гласа ми?
Знаеш.
Използваш го по начин, който кара жените да припадат.
Тогава ти защо не припадаш?
Защото те обичам такъв, какъвто си, а не за това, което мислиш, че си.
Колко проницателно.
Моите чувства са много по-прости.
Обичам погледът ти, с който ме гледаш в момента.
Сега пък какво има? - Влезте.
Мадам Андрос, управителят сметна, че може би бихте вечеряли в стаята си.
Ако ви оставя менюто, бихте могли да поръчате по-късно?
Много добре. Благодаря ви.
Скъпи, трябва да сваля тези дрехи и да се изкъпя.
Ела след един час и ще вечеряме.
Но този път няма да се отървеш така лесно от мен.
Ела след един час.
Марк, уведоми сем. Камерън за нашето закъснение.
Непременно.
Джин.
Съжалявам. Пак го направих. - Вие сте късметлия, нямам шанс.
Не винаги печеля. - Имам 26 точки.
26 точки. Тогава бих казал...
Това прави... Знаех си, че ще ме намерите.
Какви са залозите? - По 25 цента за точка.
Това е нечувано. Устройва ме. Последният удвоява ли?
Да. - Влизам.
Швуцбахер! Това е спалнята на Глория. - Вас чаках. Казаха, че сте тук.
А казаха ли ви лошите новини? - Все още има няколко часа до полунощ.
Какъв е смисълът? От тук няма мърдане.
Права е. - Но има нещо, което тя не знае.
Моят гениален план. Подпишете, маестро. Нямаме време.
Открил си решение?
Подпишете тук и с грижите ви е свършено.
Скъпи мой, д-р Швуцбахер! Знаех си, че няма да ме провалите.
Точно, когато вълците започнаха да ме разкъсват
идва моят прекрасен Швуцбахер и ме спасява.
Каква е малката хитринка?
Подписахте финансовото си участие в новия филм на ГГПИ.
ГГПИ? - Глория Грити Продъкшънс Инкорпорейтид.
Швуцбахер, какво говорите? - Няма да й казваме.
Не забравяйте кой е счетоводителят на новата компания.
Вие. Но парите са мои. Как ще я накараме да ми ги върне?
Тук идва и човешкият елемент. Ще я убедите.
Как? С ковашки чук? - С легално решение,
удостоверено от всеки съд в страната. Макси, Макси...
Брачно решение. - Швуцбахер, вие сте гений?
Само една отчетна година. - Това си е една цяла година.
Една година с Грити... - Но данъците ще бъдат 85 процента.
Какво става? - 85 процента?
Давай, Швуцбахер, предложи й.
Поздравления, Глория.
Ще се омъжваш. - За кого?
За мен. - Кой го каза? - Швуцбахер.
Не е време да кокетничиш. Винаги си искала да се омъжиш за мен.
Е, вече не искам.
Искаш ли роля в следващия ми филм? - Нали каза, че не мога да играя.
За г-жа Макс Буда всичко е възможно.
Ало? Да. Благодаря.
Обаждането ви за г-н Фордман. Прехвърлят го.
Мисли, че може да ме отбягва. - Линиите са заети по това време.
Иска му се. - Това е последната ни възможност.
Знам това, г-це Мийд.
Ало? Г-н Менгръм е тук, момент.
Искате ли да изляза? - Не. Остани да чуеш.
После ще ми кажеш къде сгреших.
Здравейте, г-н Фордман. Аз съм г-н Менгръм.
Да, задържа ме мъглата.
Положението е напечено.
Отложете срещата на Борда за утре. Би било добра идея.
Да изчакам дотогава и все още мога да победя "Амалгамейтид".
При условие, че мога да покрия чека, който изпратих.
Синът ви е казал за това?
Не се шегувам, г-н Фордман. В тази страна декларирането на чек
без покритие се смята за престъпление.
Също и във вашата страна? КОлко си приличат само.
Предявителят няма да чака. Банката също.
Да, нарича се непредпазливост, но го направих.
А сега единственият ми изход сте вие.
Ако можете...
...да уведомите вашия клон в Лондон.
Моли се за мен. - Моля се.
Разбирам.
Не, разбирам ви напълно. На ваше място и аз бих сторил същото.
Дочуване, г-н Фордман.
Какво?
Да, жалко, че е заради мъглата.
Съжалявам. Вече си без работа.
Има една утеха, г-н Менгръм.
Кажете ми я, г-це Мийд. Имам нужда.
Твърде млад сте, за да бъдете в положението, в което сте.
Харесвам как използваш времената.
Искаш да кажеш в положението, в което някога бях.
Искам да кажа щастливец сте, защото разполагате с много време.
Можете винаги да започнете отначало.
Знам, че можете, г-н Менгръм.
Недей, скъпа.
В джунглата, в която избрах да живея,
няма втори шанс. Няма спасение.
Веднъж захапал, крокодилът не пуска.
Свържи ме с Мириам, скъпа?
С г-ца Маршъл, веднага.
Ще изляза тази вечер. - Мейфеър 4926, моля.
Искам най-хубавата вечеря в Лондон, и шампанско.
Много шампанско.
Ало? Г-ца Маршъл?
Аз съм г-ца Мийд.
Благодаря, много добре. А вие?
Радвам се. Тук е, в хотела на летището. Изчакайте.
Здравей, скъпа.
Прочела си във вестниците?
Виж... Искаш ли да вечеряме навън?
Не можеш ли да го оставиш?
Не... Всъщност имам лоши новини,
а след толкова много нощи...
...бих желал да бъда близо до теб.
Само тази нощ.
Добре.
Не те обвинявам. Добре.
Вероятно ще ти се обадя утре сутринта. Лека нощ, скъпа.
Не мога да я излъжа, нали?
Тогава ще вечерям тук.
Лека нощ, г-н Менгръм. Да повикам ли...
Имате ли нещо против да вечеряте с мен, г-це Мийд?
Ами, аз...
Добре.
А и сам няма да изпия цяла бутилка шампанско.
Обичаш ли шампанско? - Обикновено не пия...
...но тази вечер е изключение.
Да, определено.
Скъпи, не мислех...
Значи го няма. - Не.
Сама ли си?
Да.
Може ли да вляза?
Влез, Пол.
Нямах време да се отърва от това.
Не стигнах до Лондон. Обърнах на половината път.
Дори не разбрах, че съм стигнал толкова далече.
Това не е хубаво, Пол.
Можеш да фучиш колкото си искаш. - Кой е казал, че ще фуча?
Дойдох да се унижа.
Да пълзя в краката ти.
Да те моля да простиш греховете ми. - Грехове?
Греховете на пропуснатите мигове.
Пропуснах да ти кажа колко много те обичах, нуждаех се от теб...
...желаех те...
...животът без теб е невъзможен.
Писано е да си намериш друга. - Не.
Човек като теб.
Човек като мен...
...аз, моята личност.
Аз, а не някой митичен магнат на име Пол Андрос,
който може да купи целия свят, дори и любов.
Тоест това тяло, този разум, тази същност.
Тези три неща се нуждаят от теб. Само от теб.
Пол, моля те, недей.
Сигурно смяташ, че командир Милбанк ми написа речта.
Не е той.
Идва от сърцето... От моето сърце.
Не, Пол. Вече е много късно.
Какво да направя, за да ти покажа колко те обичам?
Само едно нещо.
Остави ме да отида в Ню Йорк.
Къде ще отседнеш там?
Като за начало у сем. Камерън. - А да, сем. Камерън.
Те ме мразят и в червата. - Не те мразят, но мен ме обичат.
Дори и след това ли?
Ще си намеря апартамент. - И ще живеете заедно?
Да. - С Марк Шампсел?
Най-невероятното от целия кошмар! Какво ще ти даде, което аз не мога?
Чувал съм, че е изкусен любовчия. Така ли е?
Не знам.
По-добър ли е от мен? - Казах ти, че не знам.
Все още не сме правили нищо.
Не ти вярвам.
Не ми вярваш, но е истина.
Кое, че не сте правили секс? - Думите, които каза:
"Нужда и любов". - Той е неспособен на любов.
Неговите нужди... ...моята любов.
Нуждите му от шикозни дрехи. Любовта ти е твърде ценна за Шампсел.
Има хиляди като него, особено когато натрупаш години.
Не казвай нищо, в случай, че го застрелям. Поне това ще има смисъл.
Но да опропастиш живота ни заради мъжка курва...
По-добре си върви.
Трябва ли да ти дам развод?
Бих искала. - Мислиш ли, че ще ти дам?
Не. Казах, че бих искала. И в двата случая няма значение.
Франсис. Франсис.
Ти си моя съпруга. - Вече не, Пол.
Единайсет години нищо ли не означават за теб?
Тринайсет. - Тринайсет.
Що за съпруг съм аз.
Признах и поисках прошка. Съгласих се с теб!
Мислех, че ти давам достатъчно, но съм грешал.
Ти искаше още. - Исках много по-малко, Пол.
Исках да се отнасяш с мен като съпруга, а не като скъпа любовница.
Не разбираш ли? - Ти искаше деца.
Никога не съм го казвала. - Но искаше.
Откъде знаеш, че вината не е у теб? - Не знам. Никога не те виних.
Той няма да ти даде деца.
За разлика от мен може, но няма да ти даде,
защото няма да те отнеме от мен!
Пусни ме! - Той няма да те отведе...
Пусни ме! Не... - Ти си моя!
Трябваше да си вървиш, Пол. - Да, знам.
Изглежда зле.
Да повикаме лекар.
Аз съм Пол Андрос. Жена ми се нуждае от лекар спешно.
Има ли такъв в хотела?
Колко далече е?
20 минути? Много са. Искам го тук до 10.
Бихте ли му предали, моля? Да.
Травма на ръката. Благодаря ви.
Ако кажа, че си се порязала, утре ще цъфнеш по вестниците.
И както винаги ще изопачат всичко.
Облегни се назад.
И ти имаш кръв по ръката.
Да. Трябва да внимавам да не докосвам дрехите ти.
Нужно ли е да казвам колко съжалявам? - Не.
Така поне имаш доказателство за чувствата ми към теб.
Нищо освен наранено достойнство, Пол.
Беше по-силно от мен.
Прости ми.
Ще отида да посрещна лекаря.
Дванайсет. Това прави 1000. - Боя се, че такава е сумата, приятел.
Картите ти бяха доста добри за мен. Не се тревожи, ще си върна всичко.
Нека бъде друг път. Трябва да вървя. - Слушай.
Още една игра, 6 ръце, двоен залог. Не можеш да устоиш на предложението.
Добре. Раздавай.
Това е.
Само драскотина.
Трябва да смените превръзката отново, г-н Андрос,
когато стигнете до Ню Йорк. - Няма да пътувам с нея.
Значи сама ще го направите. - Да. Благодаря, докторе.
Странен инцидент, нали? Имам пациенти,
за които знам, че не казват истината.
Дори и в нормално състояние хората се нараняват.
Да, разбира се.
Само се пошегувах. Приятна вечер.
Г-н Андрос, може ли един съвет относно "Амалгамейтид Мотърс"?
Да купувам ли? - Май спечелиха сделката. Купувайте.
Благодаря ви. - Приятна вечер.
Трябва да приемеш съвета на доктора. Аз бих го приел.
Очаквам и ти да го направиш.
Не знаех, че обичаш уиски.
Бутилката не е моя. - Разбирам.
Дали ще ни прости?
Франсис, погрижих се за медения ни месец.
Здравей, Пол.
Налях си от уискито ти. Надявам се, че не възразяваш.
Не.
Да не би да се изгуби в мъглата?
Не.
Тъкмо се сбогувах... с жена си.
Сбогом, Франсис.
Сбогом, Пол.
Всичко е наред, Марк. Той няма да се върне.
Обеща ми.
Няма ли да се отметне? - Няма.
Скъпа, извинявай, че те оставих сама. Моля те, прости ми.
Какво е станало с ръката ти? Той... - Не, Марк. Той не би го направил.
А как стана тогава? - Спънах се.
Беше случайно. Случи се преди да дойде.
Той повика лекаря. - Истината ли ми казваш?
Ти не познаваш Пол като мен.
Нещо ново относно полета ни? - Да. 8:45, утре сутринта.
Това значи, мадам Андрос,
че ако ми позволите да ви доставя удоволствие тези няколко часа...
Не, Марк. - Не познавам такава дума.
Познаваш от три месеца. - Да, скъпа, но тази нощ е специална.
Тази нощ ти си моя. - Не говори като Пол.
Като Пол?
"Ти си моя." И той го каза.
Аз съм толкова твоя, колкото и негова. Не принадлежа на никого, дори и на теб.
Не мога ли да те обичам? - Обичай ме.
Обичай ме... но като личност, не като даденост.
Съжалявам.
Отивам да си легна.
Добре.
Франсис, нали не мислиш, че си направила грешка?
Разкрих ти чувствата си. Това не е ли достатъчно?
Не. Разкриваш чувствата си и казваш, че не е достатъчно.
Марк.
Познаваш ли онзи човек? - Едно уиски.
Не. - Пол Андрос. Жена му е на самолета.
Мога ли да напиша писмо?
Стаята е точно зад ъгъла, сър.
И той е в същото положение. - Същото положение?
Аз и той...
...все едно да сравниш мостът в Сидни с понтонен мост.
Завиждам му.
Кога си направи прическа? Харесва ми. - Преди три седмици.
Да пийнем тогава. - Ще се напия.
Чудесно. Така поне веднъж ще видя г-ца Мийд пияна.
Какви ги говоря? Ако не сега, никога няма да те видя такава.
Знаете, че и без пари бих работила за вас.
Знам.
Но няма да го направиш.
Ще опитам да накарам "Амалгамейтид" да те вземат при тях,
заедно с трите хиляди души от малкото ни семейство.
Чудесни хора, нали?
Какво правих през всичките тези години?
Всъщност нищо няма смисъл.
Предполагам, че ни завиждаха.
Возим се в скъпи коли,
придружават ни до ВИП залите.
Дали осъзнават колко струва това?
Нямам предвид парите.
Говоря за... душевния смисъл.
Емоционалната стойност.
Както и да е.
Да пием за хубавите дни - За хубавите дни.
Знаеш ли, мисля, прекрачихме границите.
Преди хиляда години първенците са били първи, защото се раждат такива.
Знаеш ли нещо, любима?
След хиляда години първенците ще бъдат първи, защото го заслужават.
Лес, скъпи.
О, скъпа. Толкова се радвам, че дойде. Задължен съм ти.
Ужасна мъгла. Казах на шофьора, че ще платиш двойно.
Добър вечер, г-це Мийд. - Добър вечер.
Не си тръгвайте. - Ако мъглата е ужасна,
по-добре да си вървя.
Може би ще успееш да стигнеш до Хенслоу преди да стане по-зле.
Да.
Да дойда ли сутринта, г-н Менгръм?
Налага се. Трябва да оправим документите ти.
Ще си взема нещата от стаята. - Вратата е отключена.
Благодаря ви. Благодаря за вечерята, г-н Менгръм.
Аз ти благодаря, скъпа. Радвам се, че ми прави компания.
Караш я да работи извънредно.
Кой избяга, ти или той? - Аз, естествено.
Не понесох мисълта, че си тук и сам. - Така е, скъпа.
И тази мъгла. Исках да изглеждам красива за теб.
Размаза ми се гримът. - Не ставай смешна.
За мен ти си ангел.
Сериозно ли мислеше това, което каза по телефона?
Да.
Разкажи ми.
Да си вземем шампанско за стаята.
Г-н Андрос?
Предполагам, че никога не ви е заговаряла
напълно непозната жена в хотел, която ви моли
за 153,750 лири?
Предполагам, че не.
Казвам се г-ца Мийд и съм лична секретарка на г-н Лес Менгръм.
Кой е той? - Президент на "Менгръм Тракторс".
Сигурно знаете за "Менгръм Тракторс"? - Мисля, че да.
Компания, погълната от "Амалгамейтид".
Все още не. Поне до утре.
Малка компания, не е според общоприетите стандартите,
но е чудесна и произвежда хубави трактори.
Благодаря. Много сте любезен.
Сода? - Не, благодаря.
Не се съмнявам в това, което казвате. Ако "Менгръм" не е добра компания,
"Амалгамейтид" ще я погълнат.
Това е последният финансови отчет.
Да. Впечатлен съм.
Ето защо г-н Менгръм иска да я запази. - И би могъл.
Издигна я от нищото, а този монопол иска да я срине.
Съгласен съм с вас.
Ако знаете колко усилия положи. - Имам представа.
Да се изправя срещу "Амалгамейтид" е война, дори и за мен.
Допреди няколко часа можеше да ги победи.
Тогава някой го провали, той трябваше да напише чек,
а чекът няма покритие. Сега и тази мъгла.
Жал ми е за него, г-н Андрос.
Той е чудесен мъж и толкова млад.
Извинете. Сигурно ме мислите за луда. Това е, защото съм с него от началото.
А тази вечер пих повечко шампанско.
Знае ли колко много го обичате?
Кой... казва, че го обичам? Правя го заради компанията.
Знам. Произвеждат хубави машини.
Някога и аз имах малка компания.
Преди 13 години, да бъда точен.
И също трябваше да се боря за нея.
Знаете ли какво направих?
Няма да ви кажа, защото ще ме намразите.
Но запазих компанията.
После, когато всичко бе спасено,
и имах своята товарна компания,
направих една елементарна грешка.
Влюбих се.
Смешно е да се влюбиш в собствената си жена, нали?
Надявам се да не разберете за какво говоря.
Не, не разбирам, г-н Андрос.
Като вярна секретарка, ще разберете. Ще забравите за думите ми.
Каква беше сумата, за която споменахте?
153 хиляди... - Достатъчно.
Звучи сложно за моята капризна писалка.
Попълнете сумата сама.
За мен е недопустимо да попълня празен чек
като напълно непозната в салона на хотела.
Не се познавахме и преди.
Никога не съм позволявала на г-н Менгръм да подписва празни чекове.
Права сте. Не трябва. - Не казахте кога да ви върна парите.
Така ли? - След три дни удобно ли ще бъде?
Идеално. - Ще изчакате ли толкова време?
Да. Мога да чакам. Мога да чакам...
...много дълго време.
А сега ме извинете, трябва да пиша писмо.
Сигурно ще искате разписка. - Можете да ми я изпратите утре.
Карате ме да се чувствам неловко.
Отбележете "щедрост". Интересно.
Кое? - Нещо, което научих днес.
Върнете ми го, ако ви е по-добре. - Не. Моля ви.
Приятна вечер.
Благодаря ви.
Вие сте г-н Андрос? - Да.
Известният г-н Андрос?
Да, аз съм.
Пол Андрос.
Не си заключила вратата. Всякакви типове се разхождат наоколо.
Обезумели съпрузи, страстни любовници.
Видях, че свети. Не мислех, че спиш.
Сърдиш ли ми се? - Не. Дойдох да се извиня.
Заради мен ли го правиш? - Не, за себе си.
Трябва да ти призная нещо. Ще бъда кратък.
През целия си живот
не разбрах нито една жена.
Ти? - Да, аз.
Също както Айнщайн, и той не ги е разбирал,
но е вярно.
Радвам се, че те разсмях.
И аз не разбирам мъжете.
Но мисля, че разбрах теб, Марк. И харесвам това, което разбрах.
Лека нощ.
Ще се видим утре.
О, скъпи мой.
Не се тревожи, любима.
Ще бъда добре, но само докато си с мен.
Разбира се.
Скъпи, помниш ли онези акции от компанията, които ми даде?
Да. Задръж ги, те не могат да ми помогнат.
Много мило, че попита. - Искаш да кажеш, че вече не струват?
Напротив, цената им ще скочи. - Невероятно.
Мислех, че ще бъда разорена като теб.
Съжалявам.
Кой е? - Госпожица Мийд.
Един момент.
Какво желаеш, скъпа? - Бих искала да потвърдя един чек.
Не може ли да почака до утре? - Не смятам, че може.
Мисля, че трябва да го прочетете. Не трябва да подписвате на сляпо.
По-добре да го занеса в банката.
Почакай. Какво е това?
Ще ви кажа утре. Не искам да безпокоя г-ца Маршъл с делови въпроси.
Не е възможно. - Възможно е.
Той беше в салона и го подписа.
Попълних само исканата сума.
Ти?
Ти, малко съкровище!
Г-н Менгръм, моля ви!
Ти си чудо! - Г-н Менгръм.
Полудя ли? - Ще го взема преди полицията...
Не, почакай. Трябва да свършим нещо.
Обади се веднага на Фордман в Ню Йорк
После на Дейв Кингсфорд. Имаш ли номера му?
Да. Тук е. - Ще правим ли бизнес?
Трябва да поискаш 24-часова отсрочка.
Искаш ли да си вървя? - Почакай. Вдигни цената.
Ако можех да стигна до Ню Йорк преди събранието на Борда.
Как е мъглата? - Прояснява се.
Портиерът каза, че е потвърдено. Излитаме в 8:45 часа.
Потвърдено.
Пипнахме ги.
"Амалгамейтид Мотърс" са победени. Пипнахме ги. Победихме ги.
Какво стана? - Г-ца Маршъл си тръгна.
Трябва да се обадим на... Не, ще използваме два телефона.
Обади се на Фордман от тук.
Аз ще се обадя от другия на Кингсфорд. - Вземете.
Благодаря.
И още нещо...
Г-це Мийд? - Да, г-н Менгръм.
Ще ти го кажа сутринта.
Искам международен разговор до Ню Йорк.
Ще го изпратите ли вместо мен? - Пощата замина, сър.
Спешно ли е? - Не.
Не е спешно.
Благодаря ви, сър. Много ви благодаря.
Няма да ми трябва колата тази вечер. - Мъглата се вдига, ще си идем вкъщи.
Уведоми командира утре. Той ще ти даде нареждания.
Да, г-н Андрос. - Приятна вечер.
Мадам.
Ще излитаме ли? - Не, мадам.
Не и преди 7 сутринта.
Мадам няма ли да се чувства по-добре в леглото?
Може би да.
Благодаря. Но въпреки това не.
Защото и топовен гръм няма да ме събуди.
Опитайте едно от тези.
За какво е? - Против заспиване.
Как действа? - Няма да ви позволи да заспите.
Ще пристигна във Флорида като наркоманка.
Флорида? Там е хубаво сега. Завиждам ви, мадам.
Нима? - Хора, море, слънце
и хубави дрехи.
Нощни празненства и барбекю,
а момичета играят туист по бикини.
Имате красиво въображение и влечение към празненствата.
Благодаря, мадам. Наистина ви завиждам,
че напускате Англия по това време на годината.
Всъщност не искам да заминавам. Предпочитам да си стоя вкъщи.
Има едно селце в Съсекс наречено Таксмийд, знаете ли го?
Таксмийд? Не. - Просто се чудех.
Момент. Минавал съм оттам по пътя Брайтън-Луис.
Да. - Има грозни, червени къщи.
Направо са чудовищни. - Да, точно така.
Червени, големи и грозни.
И продължават да ги строят.
Направо са чудовищни, но ние...
Хората там ги обичат.
Там ли живеете? - В една къщичка в имението.
Правят много красиво изложение на нарциси.
Има предание, че Шекспир е отсядал там.
"Щом цъфне нарцис значи, че зимата към своя край,
тогаз и лястовица пристига, усетила е пролетта комай."
Чудя се, когато Шекспир е писал това, дали е имал предвид Таксмийд.
Всъщност няма значение.
Няма значение това, което е писал.
Нали така? - Да, милейди.
Не, недейте, за мен е удоволствие.
Лека нощ. - Лека нощ.
Номер 5? - Може ли да го натисна?
Не, искам да говоря с Доукинс.
Извинете, сър. - Аз съм началникът на летището.
Искам кралския салон готов до 10:00 часа за руската делегация.
Около 20 души.
Хайвер, шампанско, торта.
Някаква руска торта.
Откъде да знам как се прави. Измисли я.
Може ли да кажа нещо, сър? Спешно е. - Руснаците излитат в 10:25.
А в 10:45 салонът да бъде готов за американската делегация.
Сандвичи, кафе и бърбън. Заминават в 11:00.
Какво има? - ВИП листата, сър.
Може би ще искате да знаете кой е г-н Лин Мейсън.
ВИП гостите са ваша работа, Сандърс. Аз си имам своя,
която е по-важна от филмовите звезди и петролните магнати.
Благодаря, сър. - Господине...
Извинете. Писмо за мадам Андрос. Беше оставено снощи.
Не е нужно да хабя марка. Бихте ли й го предали?
Да, благодаря. - И аз благодаря.
Това почеркът на Пол Ли е? - Да.
Не чети писмото сега. - Защо?
Той не иска да го четеш сега. Адресирано е до Ню Йорк.
Ще го получиш вдругиден като пристигнем.
Дотогава ще имаш достатъчно смелост, за да го прочетеш и да се смееш.
Така ли? - Аз ще се погрижа.
Г-н Буда, къде ще бъде сватбата? - Венчавка в Англия или Холивуд?
Швейцария или Андора.
Кажете, г-це Грити, как ви предложи?
Каза, че ще спечели много, ако се ожени за мен.
Това са думи от сърцето. - Колко романтично, маестро.
Момчета, имам и друга новина.
Ще участвам в следващия филм.
"Мария Стюарт". - Това е трагедия.
Нали, скъпи? - Истинска трагедия.
Скъпа, отивай при чужденците. Тук е за британци. Ела, Швуцбахер.
Г-це Потър, намерете херцогинята. Ще изпусне полета.
Ето я.
Ето ви, Ваша Светлост. Търсих ви навсякъде.
И те заживели щастливо.
Да. Трябва да ми дадете бордовата карта и паспортът.
Бихте ли ги потърсили? Аз през това време ще взема две хапчета.
Хоп, готово.
Благодаря.
Може ли? - Ще спя през целия път.
Дано, Ваша Светлост. Само секунда. Нека предам тези неща.
Грижете се за нея. - Довиждане.
Точно това търся за "Мария Стюарт". Идеално.
Кой е идеален? - Не ти, а замъкът.
Боя се, че е доста под идеала.
През зимата е студено, а водопроводът е много стар.
Ваш ли е замъкът, мадам? - Да.
Кредиторите искаха да го вземат, но размислиха.
Швуцбахер, направи договор. - Използван ли е в друг филм?
Веднъж искаха, но мъжът ми не се съгласи.
Може би не е бил подходящ за филма. - Нищо подобно. Предложиха малко пари.
Колко? - 200 лири.
Това е смешно. Ние ще ви дадем 3. - Идеален е за "Мария Стюарт".
Не е пипан от времето на кралица Виктория.
Но само вие и аз знаем за това? - Мога да го реконструирам.
Швуцбахер ще уреди финансовите въпроси, драга лейди.
Ела, Глория. - Радвам се, че се запознахме.
Не толкова, колкото аз. - Замък в Таксмийд,
за период от 1-ви юли през следващите 6 седмици,
300 лири на ден. - На ден.
Самолетът ви, Ваша Светлост.
Казвате 300 на ден? - Искате ли още?
Определено не. 300 лири на ден са идеални.
Значи всичко е подпечатано и подписано, Ваша Светлост.
Херцогиньо, моля ви. Самолетът.
Кажете им да тръгват без мен. - Ваша Светлост, добре ли сте?
Абсолютно.
300 лири на ден.
Вече мога да запазя дома си.
Ще взема бордовите карти, скъпа. Ти върви.
Ще ти се обадя веднага след срещата на Борда.
Да, г-н Менгръм. - И не забравяй Кингсфорд.
Няма.
Това се опитвах да ти кажа снощи.
Добро утро, мадам Андрос. Взехте ли си нова бордова карта?
Г-н Шампсел ще се погрижи за това. - Радвам се. Все още има време, ако...
Благодаря.
Не се ли прибра вкъщи, Пол?
Не. Не и вкъщи.
Защо седиш тук?
Мислех, че съм избрал добро място, за да наблюдавам без да ме виждат.
Тръгвай.
Върви си, моля те.
Не мога ли да остана за малко?
Не. Тръгвай, вече те видях. Ще те помня. Тръгвай, моля те.
Пол. - Какво ще обичате? Чай, кафе?
Благодаря, нищо.
Пол.
Не ми обръщай внимание.
Пияниците лесно плачат. От уискито е.
Трябва да се прибереш, Пол.
Да.
Трябва...
Извинявай. Вратовръзката ми на място ли е?
Не съвсем.
Така е по-добре.
Забрави за това. Не е било писано. - Знам.
Снощи излязох от живота ти, когато той се върна.
Махнах се без проблем, нали?
Без сълзи. Без самосъжаление. Без обви...
- Обвинения?
Обвинения.
Исках да ти кажа само едно.
Винаги съм те обичал с цялото си сърце
и съжалявам, че не го показах, когато...
...когато трябваше.
Но това вече е без значение.
Време е да си вървя.
Не.
Не ми помагай.
Ще се справя, ако не бързам.
Въпрос на достойнство.
Съобщение за пътниците на полет "Империъл Спешъл"
501 за Ню Йорк.
Нека пътуващите приготвят багажа... - Сбогом, Франсис.
...се насочат към централния коридор. - Сбогом, Пол.
Сбогом.
Дай ми писмото на Пол.
Франсис, какво има? - Дай ми го.
Марк, не мога да замина с теб.
Не мога да го разчета. Никога не съм могъл.
Прочети ми го.
"Скъпа моя, когато получиш това писмо, вече ще знаеш новината.
Не е необичайно един магнат да бъде открит мъртъв."
Самоубийство. Ще се хванеш ли на това? - Адресирано е до Ню Йорк.
Няма да го направи. - Ще го направи.
"Искам да знаеш, че направих всичко, за да бъдеш осигурена.
Моля те, не се обвинявай, вината е само моя,
и за това, че беше права.
Животът ми не струва без теб.
Надявам се, че твоят без мен... "
Съжалявам.
Трябва да отида при него.
Няма да те пусна. - Той се нуждае от мен.
Не е номер. Истина е. - А аз не се ли нуждая от теб?
Да, но ти поне ще се справиш.
Откъде си толкова сигурна?
Ще рискувам. - Не ме ли обичаш вече?
Обичам те, Марк...
...повече, отколкото си мислиш.
Но трябва да те оставя.
Качвай се на самолета. - Мислиш ли, че ще се кача без теб?
Не знам, но така е най-добре,
защото...
...повече никога няма да се видим.
Не говориш сериозно. - Напротив.
Ще дам обещание на Пол и ще го спазя.
Франсис, скъпа, не ми причинявай това.
Моля те, недей. Не искам да бъда сам. Не мога...
Марк.
Отведи ме вкъщи, Пол.
Не.
Не и от съжаление.
Всичко друго, но не и от съжаление. - Не е от съжаление.
А какво? - Нуждая се.
Аз се нуждая, не ти. - Може би и двамата се нуждаем.
Не ме лъжи, Франсис. За Бога, не ме лъжи.
С истината нямаме голяма надежда, но с лъжи - нямаме нищо.
Ела вкъщи, Пол.
Искаш да се върнеш при мен?
Да...
Добре, ще опитам.
Ще опитам.
Не знам дали ще успея да бъда мъжа, който трябва,
но поне ще опитам.
Когато опитваш, обикновено успяваш...
...да бъдеш мъжа, който си.
Аз също ще опитам, Пол.
Толкова съм изморена.
Заведи ме вкъщи.
Да.
Г-н Аркелиън, лорд и лейди Сънингдейл, С тези е лесно.
Джони Лейк - певец. Г-н Пу-Пу. За Бога, кой е г-н Пу-Пу?
Защо поне веднъж не ми дадат точни указания?
Вожде Пу-Пу, за мен е удоволствие. Как сте?
Превод и субтитри: fakelini http://subs.sab.bz/