SOTA JA SOTILAAT
He olivat Hitlerin henkivartijoita
Führerin säälimättömiä suojelijoita.
Mutta nämä uskolliset natsit olivat myös sodan pelätyimpiä sotureita.
Waffen SS, SS: n taistelujoukot, olivat tunnettuja sinnikkyydestään.
Waffen SS oli lukemattomia kertoja Saksan puolustuksen kulmakivi
joka taisteli aina viimeiseen mieheen.
Vihollinen kunnioitti heidän rohkeuttaan
mutta pelkäsi heidän raakuuttaan.
Waffen SS: n miehet väittävät vain totelleensa käskyjä.
Olimme kuulleet huhuja keskitysleireistä
mutta leireillä SS: n nimissä harjoitetut julmuudet
eivät liity Waffen SS: ään millään tavalla. Olimme vain sotilaita.
Monet SS: n synkän maineen luoneet rikokset
tekivätkin järjestön muut haarat, kuten Gestapo
keskitysleirien vartijat ja tuhoamispartiot.
Mutta myös Waffen SS syyllistyi hirvittäviin julmuuksiin.
Pahimpia niistä oli Oradourin kylän hävittäminen
ja 648 asukkaan surmaaminen kesäkuussa 1944.
Veteraanit eivät vieläkään myönnä tällaista tapahtuneen.
Palvelin Waffen SS: ssä koko sodan ajan.
En nähnyt yhtäkään sotarikosta.
Keitä olivat miehet, jotka pystyivät sekä sankaruuteen että raakuuksiin?
Tämän valiojoukon juuret ulottuvat natsipuolueen alkuaikoihin.
Saksa maksoi vuoden 1918 tappion hintaa.
Weimarin tasavalta oli vaikeuksissa ankarien rauhanehtojen vuoksi.
Saksa kärsi suurten sotakorvausten takia inflaatiosta ja työttömyydestä.
Kansa ajautui kohti ääriliikkeitä, kommunisteja ja Hitlerin natseja.
Yhteenottoja nähtiin usein.
Natsit perustivat 1922 Sturmabteilungin eli SA: n
suojaamaan puolueen puhujia. Heitä alettiin sanoa ruskeapaidoiksi.
SA: n johtaja Ernst Röhm perusti vuotta myöhemmin
erikoisyksikön Hitlerin suojaksi.
Sen miehet tunnistettiin mustasta lakista.
Se erosi pian ruskeapaidoista, otti nimen Schutzstaffel eli SS
ja alkoi käyttää kokonaan mustaa asua.
Vuonna 1929 kiltin näköinen mutta häikäilemätön Heinrich Himmler
nousi SS: n johtoon.
Se oli yhä pieni järjestö verrattuna 60000 miehen SA: han.
Himmler korosti SS: n ja SA: n välisiä eroja.
Hänestä SA oli puolisotilaallinen joukko
ja SS oli valiojoukkoa ja kiinteä osa natsipuoluetta.
Hän haali puolueen tiedustelun ja rotuasiat SS: n alaisuuteen.
Kun Hitleristä tuli valtakunnankansleri 1933
SS sai tärkeitä uusia tehtäviä.
Se toimitti vartijat uudelle Dachaun keskitysleirille Münchenin lähelle.
Tästä sai alkunsa SS: n synkkä osuus juutalaisten joukkomurhassa.
SS sai 1936 alaisuuteensa myös salaisen poliisin, Gestapon
jonka Hermann Göring oli perustanut 1933.
Koko valvonta ja väkivaltakoneisto oli suoraan Himmlerin hallinnassa.
Führer käski lisäksi perustaa erillisen SS-yksikön
joka sai nimen SS Leibstandarte Adolf Hitler.
Siitä kasvoi myöhemmin Waffen SS eli aseellinen SS.
Leibstandarte oli Hitlerin henkivartiokaarti.
Se vartioi valtakunnankansliaa ja Führerin linnaa Berchtesgadenissa.
Ensimmäisen maailmansodan ylikersantti Sepp Dietrich
oli noussut Hitlerin lähipiiriin ja pääsi Leibstandarten komentajaksi.
Kaartiin kuului vain vapaaehtoisia. Heidän tuli olla 2335 vuotiaita
erinomaisessa fyysisessä kunnossa ja vähintään 180 cm pitkiä.
Hakijoiden täytyi lisäksi todistaa olevansa täysin puhtaita arjalaisia.
SS oli Himmlerin mielestä puolueen parhaimmistoa
joten alokkaisiin iskostettiin natsien opit ja herrakansan käsite.
Sen vuoksi Waffen SS oli taistelussa niin armoton.
Se majoittui Lichterfelden kasarmille
jossa oli keisarin aikana toiminut arvostettu upseerikoulu.
Armeija hoiti sotilaskoulutuksen.
Liikuntaa ja kenttäharjoituksia oli paljon.
Leibstandarten miehet olivat ylpeitä varusteistaan ja paraateistaan.
Muut SS yksiköt pilkkasivat heitä "asvalttisotilaiksi".
SA säilytti vaikutusvaltansa SS: n kasvusta huolimatta.
Röhm jopa ehdotti, että ruskeapaidat kohotettaisiin armeijan yläpuolelle.
Hitler totesi, että Röhmistä oli tulossa uhka.
Hän lensi Müncheniin varhain aamulla 30.6. 1934.
Mukana olivat Sepp Dietrich ja valikoitu Leibstandarten yksikkö.
Hitler pidätti Röhmin hotellissa järven rannalla
ja Dietrich suoritti Münchenissä lisää pidätyksiä.
Pidätyksiä tehtiin myös Berliinissä. Leibstandarte hoiti teloitukset.
Himmlerin adjudantti Karl Wolff selitti myöhemmin
että ystävyyssuhteet eivät pidätelleet SS: ää.
Heidän joukossaan oli kreivi von Spretich, Röhmin adjutantti.
Minä olin silloin Himmlerin adjutantti.
Hänen viimeiset sanansa olivat: "Heil Hitler."
Olimme läheisiä ystäviä ja aterioimme usein yhdessä.
Hän kohotti kätensä ja huudahti: "Heil Hitler! Eläköön Saksa!"
Leibstandarte oli todistanut uskollisuutensa.
Palkintoa ei tarvinnut odottaa kauan.
SS auttoi tuhoamaan Röhmin ruskeapaidat
ja kiitokseksi Hitler laajensi sitä.
Leibstandarten rinnalle perustettiin kaksi uutta rykmenttiä
niin sanottu SS Verfügungstruppe eli SS VT.
Ne olivat itsenäisesti toimivia erikoisyksiköitä.
Järjestö laajeni, mutta hakijoille asetettiin yhä tiukat vaatimukset.
SS VT oli Hitlerin valiojoukko, joka uskoi omaan ylemmyyteensä.
Laajennus tietenkin suututti armeijan
joka epäili Hitlerin kokoavan kilpailevia asevoimia.
Mutta hän ajatteli, että sodan syttyessä
SS VT liitettäisiin maavoimien divisioonaksi.
Mutta armeija ei luovuttanut SS VT: lle
sen tarvitsemaa tykistöä ja muuta kalustoa.
Kenraalit väittivät, ettei kasvavalta armeijalta liiennyt varusteita.
Armeija kuitenkin auttoi SS VT: n kouluttamisessa
ja suostui luovuttamaan upseerejaan SS VT: hen.
Kokeneesta Paul Hausserista tuli Waffen SS:n ylitarkastaja.
Maavoimien koulutuspäällikkö Felix Steinerkin siirtyi Waffen SS: ään.
Hän oli ollut rynnäkköjoukoissa
ja halusi kouluttaa Waffen SS: stä hyökkäysjoukon.
Se etenisi kärjessä, ja maavoimat tulisi perässä tykinruokana.
Tavoitteena oli kouluttaa kovia ja armottomia miehiä
ja Hausser ja Steiner onnistuivat erinomaisesti.
Mutta samalla miehet lakkasivat piittaamasta ihmishengestä.
Se loi pohjan rikoksille, jotka pilasivat Waffen SS: n maineen.
Maavoimat sai Leibstandarten komentoonsa
kun Itävalta liitettiin Saksaan maaliskuussa 1938
ja Saksan vallatessa syksyllä Tsekkoslovakian sudeettialueet.
Englanti ja Ranska eivät reagoineet Tsekkoslovakian valtaukseen
joten Hitler uskoi voivansa vallata seuraavaksi Puolan.
SS VT lähti ensimmäisen kerran todelliseen taisteluun.
SS VT taisteli Puolassa moottoroituina jalkaväkirykmentteinä.
Hitler seurasi tarkoin Dietrichin Leibstandarten etenemistä
ja merkitsi päivittäin kansliansa karttaan "Sepp".
Saksa nujersi Puolan helposti
mutta armeija ei ollut tyytyväinen SS VT: n toimintaan.
Se ei yrittänytkään välttää tappioita
poltti kyliä pelottavan usein ja kohteli siviilejä huonosti.
Himmler sanoi, että SS taistelisi paremmin yhtenä yksikkönä
kuin tuntemattomien upseerien alaisina.
Hitler antoi luvan laajentaa SS: ää
mutta piti uudet yksiköt maavoimien komennossa.
Leibstandarte pysyi erillisenä rykmenttinä
mutta muut yhdistettiin divisioonaksi.
Toinen divisioona koottiin poliiseista
ja kolmas keskitysleirien vartijoiksi perustetuista yksiköistä.
Divisioonan nimeksi tuli SS Totenkopf.
Sen komentaja Theodor Eicke oli komentanut Dachauta
ja oli kuuluisa raakuudestaan.
Myös laajennettu SS VT sai uuden nimen.
Se toimi maaliskuusta 1940 alkaen nimellä Waffen SS
erillisenä Saksan asevoimien haarana.
Hitler aloitti 10. 5. 1940 kauan odotetun hyökkäyksen länteen.
Leibstandarte ja toinen SS rykmentti etenivät hyökkäyksen kärjessä.
Laskuvarjojoukot valtasivat Hollannin lentokenttiä.
Viiden päivän taisteluissa
Leibstandarte raivasi tiensä laskuvarjojoukkojen luo.
Rotterdamissa sattui välikohtaus
jossa laskuvarjojoukkojen kenraali Kurt Student haavoittui.
Hän epäili, että ampuja oli SS mies, mutta Leibstandarte kiisti sen.
Waffen SS ei ollut mukana Ardennien ja Meuse joen ylityksessä.
SS Totenkopf siirrettiin kesken länteen suunnatun hyökkäyksen
tukemaan Erwin Rommelin 7. panssaridivisioonaa.
Britit lähtivät 21. 5. vastahyökkäykseen
7. panssaridivisioonan ja SS Totenkopfin sivustaan.
Hyökkäys yllätti saksalaiset
ja aiheutti sekasortoa Totenkopfin riveissä
ennen kuin eteneminen pääsi jatkumaan.
Saksalaiset saarsivat britit ja ranskalaiset Dunkerquen satamaan.
SS Leibstandarte oli kiristämässä saartorengasta.
Se kohtasi lujaa vastarintaa etenkin Wormhoudtin kylässä.
Dietrichin autoon osui, ja hän joutui suojautumaan joksikin aikaa ojaan.
Kylä saatiin vallattua vasta illansuussa.
Leibstandarte sai brittivankeja. Noin 90 miestä suljettiin latoon.
Yksi eloonjääneistä kertoo, mitä sitten tapahtui.
He veivät viisi miestä kerrallaan ulos. Olin toisessa ryhmässä.
Käännyimme selin, ja he ampuivat. Ryömin takaisin latoon, kun virkosin.
Kun saksalaiset ampuivat, pojat kaatuivat minun päälleni.
Minua osui vain polveen.
Tämä on ensimmäisiä niistä teoista, joilla Waffen SS sai synkän maineen.
Myös Theodor Eicken Totenkopf tappoi sotavankeja.
Le Paradis'n kylässä murhattiin lähes sata brittisotilasta.
Hitler puhui länsirintaman voiton kunniaksi
Berliinin oopperatalossa 19. heinäkuuta.
Hän ylisti etenkin Waffen SS: ää. Se oli taktisesti entistä taitavampi
mutta aivopestyt sotilaat olivat uhkarohkeita
ja pelottavan murhanhimoisia.
Himmler halusi kasvattaa Waffen SS: ää
vaikka armeijakin tarvitsi uusia miehiä.
Hitler suostui pieneen laajennukseen ja merkittävään muutokseen.
Uusi SS Viking divisioona
koottiin miehitettyjen maiden rodullisesti kelvollisista miehistä.
Divisioonaan tuli oikeistolaisia Tanskasta, Hollannista ja Norjasta.
Eräs tanskalainen kertoo, miksi hän lähti.
Taistelin vapaaehtoisena Waffen SS: ssä itärintamalla
yhtenäisen Euroopan puolesta.
Haluan korostaa
että se oli ainoa mahdollisuutemme taistella kommunismia vastaan.
Emme pystyneet siihen yksin.
SS divisioonat Das Reich ja Leibstandarte
osallistuivat Jugoslavian ja Kreikan valloitukseen huhtikuussa 1941.
Kumpikin yksikkö kunnostautui.
Eräs tapaus kuvaa hyvin Waffen SS: n taisteluhenkeä
ja sen halua osoittaa paremmuutensa.
Yhtä Das Reichin komppaniaa johtanut Walter Klingenberg
yritti ehtiä Belgradiin ennen maavoimien valiorykmenttiä.
Sade haittasi etenemistä ja muutti tiet savivelliksi
mutta hän ehti ensin Tonavan rannalle.
Mutta kaikki joen ylittävät sillat oli tuhottu.
Klingenberg ylitti joen soutuveneellä 10 vapaaehtoisen kanssa
ja kiiruhti väkijoukon saartamaan Saksan lähetystöön.
Klingenberg soitti sieltä pormestarille
ja uhkasi kutsua ilmahyökkäyksen.
Hänellä ei ollut radiota, mutta pormestari uskoi häntä ja antautui.
Klingenberg palkittiin ritariristillä.
Hän palveli Waffen SS: ssä
kunnes hän kaatui huhtikuussa 1945 vähän ennen kuin Saksa antautui.
Sepp Dietrich otti Ateenassa vastaan Kreikan armeijan antautumisen.
Hitlerin lempisotilaat olivat nousseet sankareiksi
ja Waffen SS oli saanut lisää mainetta rohkeina taistelijoina.
Balkanin sotaretki oli vain välinäytös
verrattuna myrskyyn, jonka Hitler päästi nyt valloilleen.
Hän käynnisti 22.6. 1941 operaatio Barbarossan:
Hyökkäyksen Neuvostoliittoon.
Leibstandarte oli kasvatettu täydeksi divisioonaksi
ja kaikki kuusi Waffen SS: n divisioonaa lähtivät hyökkäykseen.
Ideologia tuli mukaan kuvaan.
Waffen SS uskoi, että venäläiset olivat alempaa rotua
ja sota oli ristiretki läntisen sivistyksen puolesta.
Tämän vuoksi Waffen SS päätti voittaa hinnalla millä hyvänsä.
Armeija alkoi kunnioittaa sen kykyjä
tässä ennennäkemättömän julmassa sodassa.
Mutta Waffen SS alettiin pian rinnastaa muihin SS yksiköihin
varsinkin tuhoamispartioihin
jotka murhasivat tuhansia Neuvostoliiton juutalaisia.
Sota kommunismia vastaan
houkutteli Waffen SS: n riveihin väkeä koko miehitetystä Euroopasta.
Nämä SS: n "muukalaislegioonat"
olivat usein Waffen SS: n armottomimpia osastoja.
Belgialainen Leon Degrelle oli tyypillinen vapaaehtoinen.
Hän oli ennen sotaa johtanut äärioikeistolaista puoluetta.
Hän perusti Flanderin legioonan, joka liitettiin Waffen SS: ään
ja komensi sitä taisteluissa Neuvostoliitossa.
Hitler palkitsi hänet ritariristillä ja sanoi:
"Jos minulla olisi poika, soisin hänen olevan teidän kaltaisenne."
Waffen SS kunnostautui talven 19411942 taisteluissa
osoittamalla sitkeytensä.
Leibstandarte, Totenkopf ja Das Reich siirrettiin keväällä länteen
ja ne muutettiin panssarijalkaväkidivisiooniksi.
Himmler varmisti, että divisioonat saivat parhaan kaluston
ja olivat suurempia kuin maavoimien divisioonat.
Armeijakunta palasi Paul Hausserin komennossa Neuvostoliittoon 1943
ja niitti mainetta vallatessaan keväällä Harkovin takaisin.
Erityisesti Sepp Dietrich kunnostautui.
Hitler antoi hänelle ritariristin miekoin sekä miljoona markkaa.
Kaikki tiesivät nyt, että Waffen SS taisteli aina viimeiseen mieheen.
Siitä tuli komentajien "palokunta"
joka heitettiin rintaman kuumimpaan kohtaan kääntämään taistelun kulku.
Ehdoton tottelevaisuus oli Waffen SS: n peruspiirre
mutta miehistön ja upseerien välit olivat tavallista mutkattomammat.
Hitlerin aatteen soturit turvautuivat yhä raaempiin otteisiin.
He eivät antaneet armoa itärintaman katkerissa taisteluissa.
He myös tiesivät, ettei vihollinenkaan armahtaisi heitä.
Niinpä he päättivät entistä lujemmin olla antautumatta.
Stalingradissa ei ollut Waffen SS: n yksikköjä vuoden 1943 alussa
kun kokonainen Saksan armeija joutui antautumaan.
Mutta se osallistui taisteluun, joka todisti sodan kulun kääntyneen.
Saksa aloitti heinäkuussa 1943 suurhyökkäyksen
jonka oli tarkoitus oikaista Kurskin rintaman mutka.
Waffen SS käsitti nyt 4 armeijakuntaa, noin 12 divisioonaa.
Useimmat niistä osallistuivat sodan suurimpaan panssaritaisteluun.
Hitlerin oli pakko keskeyttää hyökkäys viikon taistelujen jälkeen.
Saksa joutui puolustuskannalle
ja eteenpäin vyöryvä puna armeija alkoi vapauttaa Venäjää.
SS divisioonat olivat jälleen puolustuksen perusta.
Ne tekivät herkeämättä vastarintaa venäläisten edetessä kohti länttä.
Hitler tiesi, että liittoutuneiden uhka kasvoi lännessä.
Italiaan oli hyökätty ja Britanniaan koottiin joukkoja.
Maihinnousu oli tulossa
ja se merkitsi uusia tehtäviä Waffen SS: lle.
Saksalaiset odottivat maihinnousua Ranskassa ja Hollannissa 1944.
Atlantin vallin tykkien, esteiden ja jalkaväkidivisioonien taakse
oli tuotu 11 panssari ja panssarijalkaväkidivisioonaa.
Neljä divisioonista kuului Waffen SS: ään.
Das Reich oli Etelä Ranskassa
ja 17. SS panssarijalkaväki divisioona Loiren laaksossa.
Leibstandarte oli Belgiassa täydennettävänä.
Pariisin lähellä oli uusi 12. SS panssaridivisioona Hitler Jugend.
Se koostui nimensä mukaisesti Hitler Jugendin nuorukaisista.
Upseereilla ja aliupseereilla oli taistelukokemusta.
Hitler Jugendin sotilaat olivat varttuneet natsien valtakautena.
Heille oli opetettu, että vain vahvimmat selviytyvät
ja sota on ihmisen uljain saavutus.
Heistä tuli Hitlerin fanaattisimpia sotilaita.
Kolme divisioonista kuului Dietrichin 1. SS panssariarmeijakuntaan.
Kun Normandian maihinnousu alkoi 6. kesäkuuta
lähistöllä oli vain yksi panssaridivisioona
ja sekin oli liian hajallaan pystyäkseen vastaiskuun.
Panssaridivisioonia ei saanut siirtää ilman Hitlerin lupaa.
Kukaan ei uskaltanut herättää Führeriä
joten Hitler Jugend pääsi liikkeelle vasta iltapäivällä.
Se pääsi taistelukosketukseen seuraavan päivän iltana.
Se ei kuitenkaan päässyt aloittamaan vastahyökkäystä
vaan joutui puolustautumaan kaikin voimin.
Britit olivat 13.6. tekemäisillään läpimurron
Villers Bocagen kylän luona.
Neuvostoliitossa ritariristin saanut Michael Wittmann näytti
mitä Waffen SS: n kuuluisa taistelumieli tarkoitti.
Hänen yksikkönsä huolsi viittä Tiger panssarivaunuaan
kun hän huomasi tiellä mäen rinteessä brittien ajoneuvokolonnan.
Wittmann hyppäsi vaunuunsa ja ajoi kohti kolonnaa aseet laulaen.
Hän tuhosi muutamassa minuutissa 25 ajoneuvoa.
Wittmann ajoi kylään
jossa brittien Cromwell vaunu ampui hänen vaunuaan aivan läheltä.
Wittmann pääsi pakoon miehistöineen.
He olivat pysäyttäneet yksin brittien hyökkäyksen.
Hitler Jugend osallistui Caenin kaupungin puolustukseen
ja torjui useita läpimurtoyrityksiä.
Divisioonan komentaja Fritz Witt kaatui jo taistelun alussa.
Tilalle tuli Kurt Meyer, Leibstandarten perustajajäsen
joka oli saanut hurjilla tempuillaan nimen "Panzer" Meyer.
Meyerin hupeneva yksikkö jatkoi taistelua
ja ansaitsi omien ja vihollisten kunnioituksen.
Waffen SS taisteli urheasti
mutta yhtä armottomasti kuin Venäjälläkin.
Sotavankeja tapettiin kylmäverisesti ainakin kaksi kertaa.
Das Reich syyllistyi vielä pahempaan rikokseen matkalla Normandiaan.
Sen oli käytettävä teitä, koska rautatiet oli tuhottu.
Vastarintaliike vaikeutti matkaa väijytyksillä ja tuhoamalla siltoja.
Das Reich kosti hirvittävällä tavalla Oradour sur Glanen kylässä.
He ottivat asukkaat koolle ja polttivat talot.
Sitten he sulkivat ihmiset kirkkoon ja polttivat senkin.
648 ranskalaista siviiliä teurastettiin säälimättä.
Monen mielestä Oradour todistaa
että Waffen SS miehet eivät olleet "vain sotilaita".
He väittävät, etteivät syyllistyneet julmuuksiin
mutta ranskalaiskylän rauniot väittävät toista.
Normandiaan tuli toinenkin SS panssariarmeijakunta
mutta saksalaiset joutuivat painostettuina taipumaan.
Armeijan rippeet vetäytyivät itään Ranskan halki.
Monta Waffen SS: n kuuluisaa upseeria oli poistunut rivistä.
"Panzer" Meyer oli haavoittunut ja jäänyt vangiksi.
Michael Wittmann, Villers Bocagen sankari, oli kaatunut.
Liittoutuneiden huollon ongelmat säästivät saksalaiset luhistumiselta.
Liittoutuneiden eteneminen pysähtyi syyskuun alussa.
Waffen SS: n divisioonat vedettiin selustaan.
9. ja 10. SS panssaridivisioona olivat Arnhemissa Hollannissa.
Se aiheutti katastrofin liittoutuneille.
17. syyskuuta 1944 alkoi laaja maahanlaskuoperaatio
jonka tavoitteena oli auttaa joukot Reinin yli
valtaamalla siltoja Hollannista.
Englantilaiset ja puolalaiset hyppäsivät Arnhemiin.
Waffen SS iski välittömästi.
Se alkoi kiristää saartorengasta laskuvarjojoukkojen ympärillä
ja niiden oli pakko antautua.
Hitler valmisteli jo uhkarohkeaa hyökkäystä länteen.
Suurhyökkäys suuntautui Ardennien alueelle Belgiaan.
Sen tavoitteena oli erottaa britit ja amerikkalaiset.
Kärjessä hyökkäsi kaksi panssariarmeijaa.
Toista komensi Sepp Dietrich, ja se koostui Waffen SS divisioonista.
Hyökkäys alkoi 16. joulukuuta 1944.
Dietrichin armeija jyräsi amerikkalaiset ja kylvi pakokauhua.
Mutta Ardennien maasto oli vaikeampaa joulukuussa 1944
kuin toukokuussa 1940.
Sää selkeni pian, ja liittoutuneiden lentokoneet pääsivät ilmaan.
Vaikeat olosuhteet hidastivat etenemistä
ja yksikkö toisensa jälkeen pysähtyi.
Waffen SS näytti jälleen pahimmat puolensa.
Fanaattinen ja aggressiivinen Joachim Peiper komensi osastoa
joka pääsi pisimmälle ja jätti jälkeensä hirmutekojen sarjan.
Peiperin miehet murhasivat aseettomia siviilejä.
Yksikkö kohtasi Malmedyn lähellä tulenjohtopataljoonan
joka luuli olevansa kaukana rintamasta.
SS miehet tuhosivat ajoneuvot kolonnan päistä
jotta muut jäivät niiden väliin, eivätkä päästäneet ketään pakoon.
Monet antautuneista amerikkalaisista ammuttiin sumeilematta.
Waffen SS joutui vastaamaan tästä rikoksesta.
Hitlerin armeijat lähtivät joulukuun lopussa perääntymään.
Uhkapeli oli epäonnistunut, ja hän joutui keskittymään itään
jossa puna armeija uhkasi edetä Saksaan.
Uskollinen Waffen SS pääsi vielä kerran palvelemaan maansa johtajaa.
Puna armeija valmistautui vuoden 1945 alussa etenemään Saksaan.
Hitler lähetti Dietrichin Unkariin
valtaamaan Balaton järven öljykentät takaisin.
Dietrichin osasto nimettiin 6. SS panssariarmeijaksi.
Waffen SS toimi vihdoin itsenäisesti niin kuin Himmler oli toivonut.
Saksa hyökkäsi viimeisen kerran kohti itää maaliskuussa 1945.
Dietrichin SS panssariarmeija sekä Saksan 6. armeija
etenivät liejussa venäläisten tehdessä kiivasta vastarintaa.
Hyökkäys tyrehtyi viikon kuluttua.
Raivostunut Hitler käski SS miesten irrottaa hihanauhansa
merkiksi nöyryytyksestään.
Uskollisuus oli kunnia asia Waffen SS: lle, joka jatkoi taistelua
liittoutuneiden ajaessa Kolmatta valtakuntaa yhä ahtaammalle.
SS:n muiden haarojen hirmuteot alkoivat tulla yleiseen tietoon
kun tuhoamisleirejä alkoi löytyä.
Tyrmistyneet liittoutuneet eivät erotelleet SS osastoja toisistaan.
He kohtasivat jatkuvasti SS: n fanaattista vastarintaa
mutta se vain lykkäsi väistämätöntä loppua.
6. SS panssariarmeijan rippeet
eivät voineet estää venäläisiä pääsemästä Wieniin.
Viimeinen etappi oli Berliini.
Neuvostoliittolaisten hyökkäys alkoi 16.4.
ja he etenivät viikossa itse kaupunkiin.
Puolustajien joukossa oli SS miehiä Ranskasta ja Latviasta.
Hitler toivoi, että Waffen SS pelastaisi hänet
mutta hän oli jo harhojen vallassa.
Kaupunki antautui 2.5. kaksi päivää Hitlerin itsemurhan jälkeen.
Neuvostoliitolta oli turha odottaa armoa
joten yksiköt antautuivat kiireen vilkkaa länsiliittoutuneille.
Useat SS divisioonat pitivät uhmakkaita antautumisparaateja.
SS oli tehnyt lukemattomia rikoksia ihmisyyttä vastaan
ja osa Waffen SS: stä syyllistyi sotarikoksiin.
Kaikki SS miehet vietiin kuulusteltaviksi.
Moni yritti naamioitua
mutta kainaloon tatuoitu SS: n tunnusnumero paljasti heidät.
Muutama Waffen SS: n mies maksoi rikoksistaan hengellään.
Vain harva neuvostoliittolaisten käsiin joutunut palasi kotiin.
Malmedyn verilöylyn oikeudenkäynnistä tuli kuuluisa.
Melkein kaikki upseerit saivat syytteen ja todettiin syyllisiksi.
Sepp Dietrichin, Peiperin esimiehen, tuomio luettiin ensimmäisenä.
Rangaistus on elinkautinen vankeus, ja sen suorittaminen alkaa heti.
Joachim Peiper, jonka osasto surmasi vangit
oli yksi kuudesta kuolemaantuomitusta.
Tuomiot muutettiin elinkautisiksi. Dietrich vapautettiin 1955
mutta hän päätyi uudelleen oikeuteen.
Hän sai 1957 syytteen toimistaan "pitkien puukkojen yönä" 1934.
Hän joutui jälleen vankilaan mutta vapautui 15 kuukauden kuluttua.
Aika kultasi nopeasti hänen ja hänen alaistensa julmat muistot.
Me olimme koko ajan rintamalla. Olimme taistelijoita.
Emme tienneet, mitä rintaman takana tapahtui.
Me olimme aivan tavallisia sotilaita!
Länsi Saksa ilmeisesti uskoi heitä todisteista huolimatta.
Waffen SS: n miehet saivat 50 luvulla veteraanieläkkeen
sillä perusteella, että hekin olivat puolustaneet maataan.
Waffen SS: ssä palvelleet saivat myös luvan perustaa yhdistyksen
joka on edelleen toiminnassa.
Leon Degrellen kaltaisten miesten kohtalo oli aivan toisenlainen.
Häntä pidettiin Belgiassa maanpetturina
ja hän asui loppuelämänsä Espanjassa.
Sepp Dietrich, Hitlerin soturin ruumiillistuma
kuoli huhtikuussa 1966.
Hän sai ansioituneen sotilaan arvolle sopivat hautajaiset.
Dietrich ja Waffen SS ansaitsivat taisteluissa ylittämättömän maineen.
He jatkoivat taistelua toivottomassakin tilanteessa
ja siksi vihollinen kunnioitti heitä ja maanmiehet ihailivat sotureitaan.
Mutta heistä tuli aivopestyjä pahan valtakunnan käsikassaroita.
Julmuudet tahrasivat ikuisiksi ajoiksi heidän maineensa sotilaina.
Suomennos: Kai Laine www.sdi media.com