www.Undertexter.se - Alltid nya texter
-Översatt av Horton-
Käre Frodo.
Du frågade en gång om jag berättat allt om mina äventyr.
Och trots att jag berättat sanningen, har jag kanske inte berättat allt.
Jag är gammal nu, Frodo.
Jag är inte den hob jag en gång var.
Jag tror att det är dags att du får veta vad som verkligen hände.
Det började för länge sedan.
I ett land långt österut.
Vars like du inte hittar i dagens värld.
Där låg staden Dal.
Dess marknad var vida känd, full med alla sorters fina varor.
Fredlig och välmående.
För staden låg framför portarna till det största kungariket i Midgård.
Erebor.
Fästet för Thror, kungen under berget.
Den mäktigaste av dvärglorderna.
Thror regerade med största säkerhet, säker på att hans rike skulle bestå-
-och att hans ättelinje var säker med hans son och hans sonson.
Åh, Frodo, Erebor...
Byggd djupt inne i berget så var denna fästningsstads skönhet legendarisk.
Dess rikedomar kom från jorden.
I form av ädelstenar, huggna ur sten, och ur stora ådror med guld.
Som rann som floder genom berget.
Dvärgarnas skicklighet var enastående.
De skapade föremål med oöverträffad skönhet.
Utav diamanter, smaragder, rubiner och safirer.
De fortsatte djupare ner i mörkret...
...och det var då de fann den.
Bergets hjärta.
Arkenstenen.
Thror döpte den till kungens juvel.
Han tog det som ett tecken på att hans tronrätt var gudomlig.
Alla skulle betala tribut till honom.
Till och med den stora alvkungen, Thranduil.
Men åren av fred och välstånd skulle inte vara.
Sakta så mörknade dagarna, och natten slöt sig om dem.
Thrors kärlek till guld hade växt sig för stark.
En sjukdom hade börjat gro inom honom.
Det var en sjukdom i sinnet.
Och där sjukdomar frodas...
...händer det dåliga saker.
Det första de hörde lät som en storm som kom norrifrån.
Tallarna på berget kved under den heta torra vinden.
Balin, låt larmet ljuda!
- Kalla ut vaktstyrkan, nu! - Vad är det?
Drake...
Drake!!
Det var en elddrake från norr.
Smaug hade kommit...
Så mycket meningslös död den dagen, för denna stad var värdelös för Smaug.
Han hade ett helt annat mål...
För drakar åtrår guld med ett mörkt och vildsint begär.
Var beredda!
Nej!
Erebor var förlorat.
För en drake vaktar sitt byte så länge den lever.
Hjälp oss!
Thranduil ville inte riskera sitt folk mot drakens vrede.
Ingen hjälp kom från alverna den dagen eller någon dag sen dess...
Bestulna på sitt land drev Erebors dvärgar i vildmarken.
Det en gång mäktiga folket var på knä.
En ung dvärgprins tog de jobb han hittade, arbetandes i människans byar.
Men han mindes alltid röken från bergen under månen.
Träden som brann som facklor och drakens eld över himlen-
-och hans stad förvandlad till aska.
Och han förlät aldrig... och han glömde inte heller.
Och det är där, käre Frodo, jag kommer in i bilden.
Genom en slump och en trollkarls vilja-
-bestämde sig ödet för att jag skulle bli en del av denna historia.
Det började... Det började väl som man kan förvänta sig.
I ett hål i marken bodde det en hob.
Ingen skitig liten håla full med maskar och stinkande lukt.
Det här var ett hobhem.
Vilket betyder, god mat, en varm härd-
-och allt som gör att det känns som hemma.
Tack.
- Vad är det här? - Det är privat, håll tassarna borta.
Den är inte klar ännu.
- Inte klar för vad? - Att läsas.
- Vad i hela friden är det här? - Ansökningar om festinbjudan.
- Åh, kära nån! Är det idag? - Alla sa att de skulle komma-
-förutom Säcksta-Baggers, de krävde att du skulle bjuda dem personligen.
Jaså? Över min döda kropp!
Det skulle de nog gilla. De verkar tro att du har en skattgömma.
Det var bara en liten kista.
Och den luktar fortfarande troll.
Vad i hela friden gör du?
Iakttar försiktighetsåtgärder.
Jag kom på henne med att försöka sno matsilvret en gång.
- Vem? - Lobelia Säcksta-Bagger.
Hon hade alla mina skedar i fickan. Hemska kvinna!
Ha ordentlig koll på dem när jag...
När du vaddå?
Det var inget. Ingenting...
Vet du, vissa börjar undra över dig, farbror.
- De säger att du blivit underlig. - Underlig?
- Osocial. - Osocial, jag? Nonsens!
Var en snäll pojke och sätt den här på grinden.
Ej tillträde Endast festangelägenheter
- Tror du han kommer? - Vem?
Gandalf.
Han skulle aldrig missa att visa sina trollkonster, han kommer ska du se.
- Okej, då sticker jag. - Vart då?
Östfjärdingsskogen. Jag tänker överraska honom.
Iväg med dig då, du vill väl inte komma försent.
Han gillade inte när man kom försent. Inte för jag nånsin gjorde det.
På den tiden var jag alltid i tid.
Jag var fullständigt respektabel.
Och något oväntat-
-hände nästan aldrig...
60 år tidigare...
- God morgon. - Hur menar ni?
Önskar ni mig god morgon eller menar ni att det är en god morgon hursomhaver?
Eller menar ni att ni känner er bra denna morgon?
Eller menar ni helt enkelt att detta är en morgon man ska vara god på?
Allihop, antar jag.
- Kan jag hjälpa er? - Det återstår att se.
Jag letar efter nån som vill dela ett äventyr.
Äventyr?
Jag kan inte tänka mig att nån väster om Bri skulle vara intresserad av äventyr.
Hemska, besvärliga och obekväma saker sånt där.
Man skulle ju bli sen till middagen.
- God morgon. - Tror du jag kommit så här långt för-
-att bli avfärdad av Belladonna Tooks son som om jag vore en knappförsäljare.
- Ursäkta mig? - Du är förändrad-
-och inte är det till det bättre, Bilbo Bagger.
- Ursäkta, känner jag er? - Du känner till mitt namn-
-även om du inte kommer ihåg att det tillhör mig. Jag är Gandalf.
Och Gandalf betyder...mig.
Inte Gandalf, den vandrande trollkarlen som gjorde så magnifika fyrverkerier?
Gamle Took brukade ha dem på midsommarafton!
- Jag hörde att ni fortfarande jobbar. - Vad skulle jag annars göra?
Skönt att höra att ni kommer ihåg något om mig.
Även om det bara är mina fyrverkerier.
Då var det bestämt. Det kommer vara riktigt nyttigt för dig-
-och högst roande för mig. Jag ska informera de andra.
Informera vilka då...? Nej, vänta...
Vi vill inte ha några äventyr här. Inte idag, inte...
Jag föreslår att du provar över kullen eller på andra sidan vattnet.
God morgon!
Dwalin, till er tjänst.
Bilbo... Bagger. Känner vi varandra?
Nej...
Vilket håll, pojk? Är det härborta?
- Vilket? - Middagen!
Han sa att det skulle finnas mat. Massor med mat.
Han sa...? Vem sa...?
Mycket gott det här. Finns det mer?
Va? Ursäkta, javisst...
Varsågod.
Det är bara det att... ...jag väntade mig inte sällskap.
Det där var dörren.
Balin, till er tjänst.
- God kväll. - Ja, det är det.
Fast jag tror det kan börja regna sen. Är jag sen?
Sen till vad?
God kväll, broder.
Vid mitt skägg, du är kortare och bredare än när vi sågs sist.
Bredare men inte kortare. Klipsk nog för oss båda.
Ursäkta mig, jag vill inte störa men jag är inte säker på att ni är i rätt hus.
Det är inte så att jag inte gillar gäster-
-jag gillar gäster lika mycket som alla andra hobbitar.
Men jag skulle gärna vilja veta vilka de är innan de besöker mig.
- Vad är det här? - Jag vet inte, jag trodde det var ost.
Saken är den...
Jag vill inte vara ofin men jag måste säga en sak, ursäkta mig.
Du är ursäktad! Fyll på den, broder.
- Fili... - ...och Kili.
Till er tjänst.
- Ni måste vara Herr Bagger. - Nej, ni har kommit fel!
- Har det blivit inställt? - Ingen har sagt nåt till oss.
- Inget har blivit inställt. - Det var ju skönt.
Var försiktig med de här. Jag har precis fått dem slipade.
Fint ställe det här, har du byggt det själv?
Det har varit i släktens ägo länge. Den där var min mammas, gör inte så!
Fili, Kili, hjälp till här.
Herr Dwalin!
Låt oss flytta på bordet annars får vi inte in alla.
Alla? Hur många fler blir det?
Åh, nej...
Nej, nej... Det är ingen hemma!
Försvinn, gå och besvära nån annan!
Det är alldeles för många dvärgar i min matsal som det är!
Om det här är nån som skämtar med mig så vet jag inte vad...
Gandalf...
Ställ tillbaka den där. Inte sylten...Ursäkta mig...
Ursäkta, är inte det där lite mycket? Har du ostkniv?
Ostkniv? Han äter dem hela.
Nej, det där var farfar Mungos stol. Ställ tillbaka den.
Ursäkta, Herr Gandalf, kan jag få fresta med en kopp kamomillte?
Nej tack, Dori. Lite rött vin tror jag att jag tar.
Fili, Kili, Oin, Gloin, Dwalin, Balin-
-Bifur, Bofur, Bombur, Dori, Nori, Ori.
Ja, det har du rätt i, Bifur...
- Vi verkar vara en dvärg kort. - Han är försenad bara.
Han reste norrut för ett släktmöte, han kommer.
Herr Gandalf, ett litet glas rött enligt er önskan.
Det har en fruktig bouqet.
Skål.
Bombur, ta emot!
Vem vill ha öl?
Här har du!
Ursäkta mig, det där är en duk, ingen kökshandduk.
- Men den har ju massa hål? - Den ska se ut så, det är en crochet.
Det är ju ett underbart spel, om man har kulor för det.
Jag måste bli av med dessa dvärgar!
Käre Bilbo, vad i hela friden är det?
Vad det är? Jag är omringad av dvärgar! Vad gör de här!?
De är ju en ganska glad samling. Skulle du inte kunna vänja dig vid dem?
Jag vill inte vänja mig vid dem! De har förstört mitt kök-
-det är lera över hela golvet, de har rensat hela skafferiet!
Och jag tänker inte ens säga vad de gjort med badrummet!
Jag förstår inte vad de gör i mitt hus!
Ursäkta, förlåt om jag avbryter. Vad ska jag göra med min tallrik?
Ge mig den, Ori.
Ursäkta, de där tillhörde min mamma, de är över 100 år gamla!
Kan ni låta bli det där!
Hörde ni, grabbar? Han säger att vi gör knivarna slöa.
- Förslöa knivarna och böja gafflarna! - Krossa flaskorna och kasta korkarna!
Spräck glasen och krossa tallrikarna!
Det är sånt som Bilbo Bagger hatar!
Han är här...
Gandalf.
Jag tyckte du sa att det här stället skulle vara lätt att hitta.
Jag åkte vilse två gånger.
Jag hade aldrig hittat det om det inte varit för märket på dörren.
Märke? Det är inget märke på dörren. Den målades förra veckan.
Det finns ett märke på dörren. Det är jag som gjort det.
Bilbo Bagger, tillåt mig presentera ledaren för vårt sällskap-
-Thorin Ekenskölde.
Så, detta är hobbiten?
- Säg mig, har ni någon stridsvana? - Ursäkta?
Yxa eller svärd, vilket föredrar ni?
Tja, jag är duktig på brännboll, om jag ska säga nåt.
Även om det kanske inte är relevant.
Inte mycket. Han ser mer ut som en handlare än en inbrottstjuv.
- Några nyheter från mötet i Eredruin? - Kom alla?
Ja, representanter från alla sju kungarikena.
Vad sa dvärgarna från Järnbergen? Är de med oss?
De kommer inte.
De säger att detta är vårat uppdrag, och endast vårat.
Ska ni ut på uppdrag?
Bilbo, min käre vän, låt oss få lite mer ljus.
Långt bort i öster, bortom åsar och floder.
Bortom skogar och ödemark-
- ligger en ensam bergstopp.
Ensliga berget.
Thorin har läst tecknen och tecknen säger att det är dags!
Korparna har setts flyga tillbaka till berget, precis som det förutsades!
När fåglarna återvänder till Erebor-
-är odjurets tid över.
- Vilket odjur? - Smaug den förskräcklige-
-den största katastrofen i vår tid...
Luftburen eldsprutare, rakbladsvassa tänder, klor som köttkrokar.
- Väldigt dragen till ädelmetaller. - Jag vet vad en drake är.
Jag är inte rädd, jag är med! Jag ska låta honom smaka dvärgjärn!
Uppgiften är svår nog med en armé bakom oss-
-och vi är bara tretton. Och inte de tretton bästa.
Eller smartaste!
Vi må vara få till antalet men vi är krigare! Allihop! Till sista dvärg!
Glöm inte att vi har en trollkarl, Gandalf har dödat hundratals drakar!
- Nja, det skulle jag väl inte säga... - Hur många?
- Va? - Hur många har du dödat?
Kom igen, säg en siffra!
Tysta!
Om vi kunde tyda tecknen tror ni inte andra också gjort det?
Rykten har börjat spridas. Smaug har inte setts till på 60 år.
Blickarna ligger på berget österut, övervägande, bedömandes risken.
Kanske ligger vårt folks enorma rikedomar oskyddade.
Lutar vi oss tillbaka medans andra tar det som är rättmätigt vårt?
Eller tar vi den här chansen att återta Erebor!
Du glömmer att portarna är förseglade.
- Det finns ingen väg in i berget. - Det, käre Balin, är inte helt sant.
- Hur kom du över den där? - Din far gav mig den.
- Det var konstigt. - För att hålla i säkerhet.
Den är din.
Om det finns en nyckel... måste det finnas en dörr.
Dessa runor berättar om en hemlig passage till de lägre salarna.
Det finns en annan väg in.
Om vi hittar den, dvärgdörrar är osynliga när de är stängda.
Svaret ligger nånstans i denna karta men jag har inte kunskapen att hitta det-
-men, det finns andra i Midgård som kan.
Uppgiften jag har i åtanke kräver att man kan smyga och en stor portion mod.
Men om ni är försiktiga och smarta tror jag det kan göras.
- Därför behöver vi en inbrottstjuv. - En riktigt bra. En expert.
Och är ni det?
- Är jag vad? - Han sa att han var en expert!
Jag, nej...Jag är ingen inbrottstjuv, jag har inte stulit nåt i hela mitt liv!
Jag måste nog hålla med Herr Bagger, han är knappast inbrottstjuvsmaterial.
Vildmarken är inget för förnäma folk som inte kan slåss eller försvara sig.
Nog! Om jag sagt att Bilbo Bagger kan vara en inbrottstjuv så är det så!
Hober är förvånansvärt lätta på fötterna.
Faktum är att de kan passera obemärkt förbi de flesta om de vill.
Och då draken är van vid dvärglukt-
-är lukten av en hob helt okänd för honom, vilket ger oss ett övertag.
Du bad mig hitta den 14:e medlemmen av detta sällskap, jag valde Herr Bagger.
Låt inte hans yttre bedra er.
Och han kan tillföra mer än vad nån av er tror.
Inklusive han själv.
Du måste lita på mig i det här.
Nåväl, vi gör det här på ditt sätt.
- Ge honom ett kontrakt. - Då kör vi!
Det är det vanliga, utgifter och tidsram-
-begravningsarrangemang och sånt.
Begravningsarrangemang?
- Jag kan inte garantera hans säkerhet. - Förstått.
Och jag är inte ansvarig för hans öde.
Överenskommet.
...kontant vid leverans, upp till men ej överstigande 1.14 av totala vinsten...
Det verkar ju rättvist. Skador som uppstår...
...lemlästning?
Förbränning?
Visst, den bränner bort köttet på benen på ett ögonblick.
- Är du okej, pojk? - Ja.
Kände mig lite svimfärdig bara.
- Tänk dig en ugn med vingar. - Jag behöver luft.
En ljusblixt, gruvlig smärta och, poff, du är bara en liten hög aska.
Verkligen hjälpsamt...
Jag klarar mig, låt mig bara sitta still en stund.
Du har suttit still alldeles för länge.
Säg mig, när blev dukar och mammas porslin så här viktigt för dig?
Jag kommer ihåg en ung hob som alltid letade alver i skogen.
Som var ute sent. Som kom hem efter mörkrets inbrott-
-full med lera, kvistar och eldflugor.
En ung hob som verkligen ville veta vad som fanns bakom fylkets gränser.
Världen finns inte i dina böcker eller kartor.
Den är därute.
Jag kan ju inte bara dra iväg. Jag är en Bagger. Från Baggershus.
Du är även en Took.
Visste du att din farbrors-farbrors- farbror Bullroarer Took var så stor-
-att han kunde rida en riktig häst? Det kunde han!
Vid slaget om Grönslätt red han mot vättarnas här-
-och svingade sin klubba så hårt att den slog av vättekungens huvud-
-och det flög 100 meter rakt ner i ett kaninhål.
Och så var slaget vunnet. Och sporten golf uppfanns samtidigt.
Jag tror du hittade på det där.
Alla bra historier behöver lite försköning.
Du kommer nog ha ett par egna historier att berätta när du kommer tillbaka.
Kan du lova att jag kommer tillbaka?
Nej. Och om du gör det... kommer du aldrig vara densamme.
Det var väl det jag tänkte.
Jag är ledsen, Gandalf. Jag kan inte skriva på det här.
Du har valt fel hob.
Det verkar som vi mist vår inbrottstjuv.
Det kanske var bäst så. Oddsen har hela tiden varit emot oss.
För vad är vi trots allt? Handlare, gruvarbetare-
-kittelflickare, leksaksmakare.
- Knappast material till legender. - Det finns några krigare ibland oss.
Gamla krigare.
Jag skulle ta vilken dvärg som helst av dessa framför en arme från Järnbergen.
För när jag kallade dem så svarade de.
Lojalitet, heder och ett gott hjärta.
Jag kan inte begära mer än det.
Du behöver inte göra det här. Du har ett val.
Du har gjort nåt hedervärt för vårt folk.
Du har byggt ett nytt liv åt oss i Blå bergen.
Ett liv med fred och välstånd.
Ett liv värt mer än allt guld i Erebor.
Från min farfar och far har den här kommit till mig.
De drömde om den dagen då Erebors dvärgar skulle återta sitt hemland.
Det finns inget val, Balin.
Inte för mig.
Då är vi med dig, pojk.
Vi ska få det gjort.
Långt ovan Dimmiga bergens kyla
Till kryptor djupa och gamla grottor
Vi måste fara iväg, i gryningens ljus
För att hitta vårt förgätna guld
Furorna skrek uppe på höjden
Vindarna stönade i natten
Elden var röd, med klättrande flammor
Träden var som facklor, översköljda med ljus
Hallå?
- Herr Bilbo, vart ska ni? - Kan inte stanna, jag är redan sen.
- Sen till vad? - Jag ska iväg på äventyr!
Vänta!
Jag har skrivit på det.
Allt verkar vara i sin ordning. Välkommen, Mäster Bagger.
Till Thorin Ekenskölds sällskap.
- Ge honom en ponny. - Nej, det behövs inte.
Jag kan hålla farten. Jag har varit på många vandringssemestrar.
Jag har till och med gått så långt som till Grodmyra en gång.
Kom igen, Dori, betala nu!
Vad var det där om?
De slog vad om du skulle dyka upp eller inte.
De flesta trodde inte du skulle det.
- Vad trodde du då? - Tja...
Min käre vän. Jag tvivlade inte en sekund på dig.
Hästhår... Jag får en liten allergireaktion.
Vänta, vänta... Stopp! Vi måste vända.
- Vad i hela friden är det? - Jag glömde min näsduk.
Här! Använd den här.
Fortsätt!
Du får klara dig så länge utan näsduk och en massa andra saker, Bilbo Bagger-
-tills vi nått resans slut.
Du föddes vid de böljande kullarna och små floderna i Fylke.
Men hemma ligger nu bakom dig.
Världen ligger framför.
Hej tjejen. Är du en fin tjej?
Det här får vara vår hemlighet, Myrtle. Säg inget till nån.
- Vad var det där? - Orcher.
Orcher?
Mördare. Det är dussintals av dem därute.
Slätterna kryllar av dem. De slår till när alla sover.
Snabbt och tyst, inte ett skrik. Bara massor med blod...
Tycker ni det är roligt?
Tycker ni att en natträd av orcher är ett skämt?
- Jag menade inget illa. - Klart du inte gjorde...
Du vet inget om världen.
Bry dig inte om honom, pojk.
Thorin har fler anledningar än de flesta att hata orcher.
Efter att draken tagit Ensliga berget-
-försökte kung Thror återta det forna dvärgkungadömet Moria.
Men våra fiender hade hunnit före.
Moria hade tagits av legioner med orcher.
Ledda av den mest avskyvärda av hela deras släkte.
Azog. Förgöraren.
Den gigantiska orchen hade svurit på att-
-utrota Durins ättelinje.
Han började...
...med att halshugga kungen.
Nej!
Thrain, Thorins far, blev vansinnig av sorg.
Han försvann, togs till fånga eller dödades. Det är det ingen som vet.
Vi hade ingen ledare.
Nederlaget och döden tog över.
Det var då jag såg honom.
En ung dvärgprins utmanade den bleka orchen.
Han stod ensam mot denna förskräckliga fiende.
Hans rustning rämnade och lämnade honom med endast en ekgren som sköld.
Azog, förgöraren, lärde sig den dagen...
...att Durins ättelinje inte var så lätt att utrota.
Våra styrkor återhämtade sig och drev tillbaka orcherna.
Vår fiende var besegrad.
Men det var ingen segerfest eller sånger den natten...
För antalet döda var sorgligt många.
Vi få hade överlevt.
Och då tänkte jag för mig själv...
Det finns en jag kan följa.
Det finns en...
...jag kan kalla kung.
Och den bleka orchen?
Vad hände med honom?
Han slank tillbaka ner i hålet han kom ifrån.
Det avskummet dog av sina skador för längesen.
Meddela vår herre...
...att vi hittat dvärgavskummet.
Herr Gandalf, kan ni inte göra nåt åt den här syndafloden?
Det regnar, Mäster dvärg. Och det kommer fortsätta regna tills regnet är klart.
Om ni vill ändra vädret här i världen så får ni nog hitta er en annan trollkarl.
Finns det några andra? Andra trollkarlar.
Vi är fem. Den största i vår orden är Saruman. Den Vite.
Sen finns det de två blå trollkarlarna.
Jag har faktiskt glömt vad de heter.
- Och vem är den femte? - Det är Radagast den brune.
Är han en stor trollkarl eller är han...
...som dig?
Jag tycker han är en väldigt stor trollkarl på sitt eget sätt.
Han är en vänlig själ som föredrar djurens sällskap framför andras.
Han håller ett vakande öga på de vidsträckta skogarna i öster.
Och det är bra då ondskan alltid söker fotfäste i den här världen.
Inte bra. Inte alls bra.
Sebastian.
Herregud...
Flytta på er! Ge honom lite luft, för guds skull!
Varför fungerar det inte? Det är ju inte häxkonster.
Häxkonster...
Men det är ju det...
En mörk och kraftfull...
...magi.
Varifrån kom dessa hemska varelser...?
Den gamla fästningen?
Visa mig.
Vi övernattar här.
Fili, Kili, se till hästarna. Se till att stanna hos dem.
En bonde och hans familj bodde här.
Oin, Gloin, tänd en eld.
Jag tror det vore klokare att gå vidare.
Vi kan ta oss till den gömda dalen.
Jag har ju redan sagt det, jag går inte i närheten av det stället.
Varför inte? Alverna kan hjälpa oss. Vi får mat, vila och råd.
- Jag behöver inte deras råd. - Vi har en karta vi inte kan läsa.
- Lord Elrond kan hjälpa oss. - Hjälpa?
En drake attackerade Erebor, hur mycket hjälp kom från alverna?
Orcher plundrade Moria. De vanhelgade våra heliga salar.
Alverna tittade på och gjorde inget.
Och du ber mig söka upp dem som förrådde min farfar.
- Och min far. - Du är väl inte dem?
Jag gav dig inte kartan och nyckeln för du skulle hålla fast vid det förflutna.
Jag visste inte att de var dina att behålla.
Är allt okej? Gandalf, var ska du?
Göra sällskap med den enda häromkring som har något vett!
- Och vem är det? - Jag själv, Herr Bagger!
Jag har fått nog av dvärgar för idag.
Kom igen, Bombur, vi är hungriga.
Kommer han tillbaka?
- Han har varit borta länge. - Vem?
- Gandalf. - Han är trollkarl och gör som han vill.
Här, gör oss en tjänst och ge det här till pojkarna.
Sluta, du har redan fått mycket.
- Vad är det? - Vi skulle titta till hästarna.
Det är bara det att vi stött på ett litet problem.
- De var sexton. - Nu är det bara fjorton.
Daisy och Bungo saknas.
Det är inte bra. Det är inte alls bra.
- Ska vi inte berätta för Thorin? - Nej, låt oss inte oroa honom.
Som vår officielle inbrottstjuv tänkte vi att du kanske kunde kolla upp det?
Tja... Något stort har vält de här träden.
- Det tror vi också. - Något jättestort och...kanske farligt.
Där... ett ljus.
Häråt.
Ducka.
- Vad är det? - Troll.
Han har Myrtle och Minty!
Jag tror de tänker äta dem, vi måste göra något.
Ja. Det borde du.
Bergstroll är slöa och dumma och du är så liten att de aldrig kommer se dig.
Det är ingen fara. Vi är alldeles bakom dig.
Om du stöter på problem så hoar du två gånger som en tornuggla.
- Hoa som en tornuggla. - 2 gånger som en tornuggla...
Är ni säkra på att det här är en bra idé?
Fårkött igår, fårkött idag.
Och ta mig tusan om det inte ser ut att bli fårkött imorgon också!
Sluta gnäll. Detta är inte får.
Det här är hästar.
Jag gillar inte hästkött. Har aldrig gjort. För lite fett.
Bättre än den där skintorra bonden. Han var ju bara skinn och ben.
Jag plockar fortfarande ut bitar av honom ur tänderna.
Underbart, en flytare.
Kanske förbättrar smaken.
Det finns mer där den kom ifrån.
Åh, nej, du skulle bara våga!
Sätt er ner.
- Hoppas du tänkte tvätta hästkrakarna. - Jag gillar ju de illaluktande delarna.
Jag sa, sitt ner!
Jag är utsvulten, ska vi äta häst ikväll eller?
Stäng limpsaxen, du äter vad jag ger dig.
Hur kommer det sig att han är kock? Allt smakar ju likadant.
- Allting smakar som kyckling. - Förutom kycklingen. Den smakar fisk.
Jag säger bara att lite uppskattning vore trevligt.
"Tack så mycket, Bert" "Underbar ragu, Bert". Hur svårt är det?
Behövs nog en gnutta ekorre.
Det där är min grogg.
Förlåt.
Den är verkligen underbart balanserad.
Säg till om det räcker så. Gott, eller hur?
Min mage kurrar. Jag måste ha nåt att tugga på.
Kött, jag behöver kött.
Bert, kolla vad som kom ut ur min snok.
- Den har armar och ben och allt. - Vad är det?
Jag vet inte, men jag gillar inte hur den sprattlar.
Vad är du då? En förväxt ekorre?
Jag är en inbrottstjuv... en Hob. -En inbrottstjuvshob?
- Kan vi tillaga honom? -Vi kan försöka.
Han är ju knappt en munfull, han är ju bara skinn och ben.
Kanske finns det fler hober i de här trakterna, tillräckligt för en paj.
- Ta honom! - Han är för snabb!
Din lilla... Där fick jag dig!
Är det fler av er små rackare som gömmer sig där ni inte borde?
Nej.
- Han ljuger. - Det gör jag inte.
Håll hans tår över elden. Få honom att skrika.
- Släpp honom! -Du vill vad?
Jag sa...släpp honom!
Hugg dem i tårna!
- Bilbo! - Nej!
Lägg ner vapnen, eller så sliter vi armarna av honom.
Vi struntar i att tillaga honom. Vi sätter oss på honom så han blir gele.
De ska sauteras och grillas med en aning salvia.
Det låter faktiskt ganska gott.
Strunta i kryddningen. Vi har inte hela natten på oss.
Gryningen är nära, vi måste sätta fart.
Jag gillar inte att bli förvandlad till sten.
Vänta! Ni gör ett hemskt misstag.
Du kan inte resonera med dem, de är dumbommar!
Dumbommar? Och vad gör det oss till?
Jag menade...kryddningen.
- Vad är det med kryddningen? - Har ni luktat på dem?
Ni kommer behöva nåt starkare än salvia innan ni serverar den här.
- Förrädare! - Vad vet du om att tillaga dvärg?
Håll tyst. Låt hoben tala.
Hemligheten med att tillaga dvärg är...
- Kom igen... - Hemligheten är...
...att flå dem först!
Tom, hämta min filékniv.
- Detta ska jag aldrig glömma! - Vilket skitsnack!
Jag har ätit massor med skinnet på. Med kängor och hela klabbet.
Han har rätt. Det är inget fel på lite rå dvärg.
- Fin och knaprig. - Inte den där, han är infekterad.
- Han är vad? - Han har mask, i sina...rör.
Faktum är att de alla är infekterade med parasiter, det är hemskt.
- Jag skulle verkligen inte ta chansen. - Parasiter...sa han parasiter?
Vi har inga parasiter!
- Jag har en parasit stor som min arm! - En jättestor parasit!
Vi är helt genomborrade.
Vad tycker du vi ska göra då?
Släppa allihop? Tror du inte jag vet vad du kokar ihop?
- Den lilla vesslan tror vi är dumma. - Vessla?
Gryningen kommer att ta er!
- Vem är det där? - Ingen aning.
Kan vi äta honom också?
Ta ut din fot ur min mun!
- Var tog du vägen, om jag får fråga? - Jag tittade lite framåt.
- Vad fick dig att komma tillbaka? - Jag tittade bakåt...
En hemsk affär. Men, alla överlevde.
Inte tack vare din inbrottstjuv.
Han fick tiden att gå. Det tänkte ingen av er andra på.
De måste kommit ner från Ettenhedarna.
Sen när började bergstroll vandra så här långt söderut?
Inte på väldigt länge.
Inte sen det var en mörkare kraft som regerade.
De kan inte ha rört sig i dagsljus.
Det måste finnas en grotta i närheten.
- Vad är det som stinker? - Det är en trollboning.
Akta er för att röra nåt.
Verkar lite synd att bara låta det ligga.
- Vem som helst kan ju ta det. - Jag håller med. Nori.
Hämta en skyffel.
Dessa svärd är inte gjorda av nåt troll.
Och inte är de smidda av nån människa.
Dessa är smidda i Gondolin av de högsta alverna av den första tidsåldern.
Du kan inte önska dig en finare klinga.
- Vi gör en långtidsinsättning. - Låt oss lämna detta snuskiga ställe.
Kom igen, nu går vi.
Bilbo!
Här. Det är väl ungefär din storlek?
- Jag kan inte ta emot den. - Klingan är smidd av alver-
-vilket betyder att den lyser blått när orcher eller vättar är i närheten.
- Jag har aldrig använt ett svärd. - Och jag hoppas du aldrig behöver det.
Men om du gör det så kom ihåg detta:
Riktigt mod handlar inte om att veta när man ska ta ett liv...
...utan om när man ska skona ett.
- Någon kommer! - Håll ihop!
Skynda er! Beväpna er!
Tjuvar! Eld! Mördare!
Radagast.
Radagast den brune.
- Vad i hela friden gör du här? - Jag letade efter dig. Nåt är fel.
- Något är väldigt fel. - Ja?
Ge mig en minut bara. Åh, jag hade en tanke, nu är den borta.
Jag hade den på tungspetsen.
Det är inte alls nån tanke. Det är en liten...
...vandrande pinne.
Gröna skogen är sjuk, Gandalf. Ett mörker har fallit över den.
Ingenting växer längre. Åtminstone inget bra.
Luften stinker av föruttnelse, men värst är näten.
- Näten? Vad menar du? - Spindlar, Gandalf.
Gigantiska. Nån sorts avkomma av... Ungoliant.
Så sant som jag är en trollkarl.
Jag följde deras spår. De kom från Dol Guldur.
Dol Guldur? Den gamla fästningen är ju övergiven?
Nej, Gandalf.
Det är den inte.
En mörk kraft bor därinne. En som jag aldrig känt förut.
Det är skuggan av en uråldrig fasa.
En som kan kalla fram andarna... av de döda.
Jag såg honom, Gandalf.
Ut ur mörkret har en svartkonstnär anlänt.
Vänta på mig!
- Förlåt. - Prova lite pipa.
Det lugnar nerverna.
Och andas ut.
En svartkonstnär? Är du säker?
Den är inte från de levandas värld...
- Var det en varg? Finns det vargar här? - Varg, nej, det där var ingen varg.
Ulvspanare. Vilket betyder att en orchflock inte är långt borta.
- Orchflock? - Vem berättade du för om uppdraget?
- Ingen. - Vem berättade du för!
Ingen, jag svär!
- Vad i Durins namn är det som händer? - Vi är jagade.
- Vi måste härifrån. - Vi kan inte, vi har inga hästar.
- De stack. - Jag avleder dem.
Det här är Gundabadulvar. De springer ifatt dig.
Det här är Rhosgobelkaniner. Jag skulle vilja se dem försöka.
Kom och ta mig!
Kom nu.
Håll ihop.
Ori, nej! Tillbaka!
Kom nu, snabbt.
Vart för du oss?
Dvärgavskummen är därborta!
Efter dem!
Rör på er! Spring!!
Där är de!
Den här vägen. Snabbt!
- Det kommer flera! - Kili!?
Vi är omringade!
- Var är Gandalf? - Han har övergett oss.
Håll era positioner!
- Den här vägen, era dårar! - Kom igen, rör på er!
Snabbt, allihop!
Nio, tio...
Kili!
Alver.
Jag ser inte var gången tar vägen. Ska vi följa den eller inte?
Följa den, såklart.
Det tror jag vore klokt.
Imladris dal.
På vanligt språk är den känd under ett annat namn.
Vattnadal.
Här ligger det sista Heliga Huset, öster om havet.
Detta var din plan hela tiden? Att söka skydd hos våra fiender.
Du har inga fiender här, Thorin Ekensköld.
Den enda illvilja du hittar i den här dalen är den du tagit med dig själv.
Tror du alverna kommer ge vårt uppdrag sin välsignelse?
- De kommer försöka stoppa oss. - Självklart kommer de det.
Men vi har frågor som behöver besvaras.
Om vi ska lyckas med det här måste det här skötas med taktfullhet och respekt.
Och en inte så liten dos charm.
Så därför ska du lämna pratandet till mig.
- Mithrandir. - Lindir.
Vi hörde att ni tagit er in i dalen.
- Jag måste tala med Lord Elrond. - Lord Elrond är inte här.
Inte här?
Var är han?
I formation! Slut leden!
- Gandalf. - Lord Elrond.
Min vän! Var har ni varit?
Vi har jagat en flock med orcher som kommit upp söderifrån.
Vi dödade ett antal i närheten av det gömda passet.
Konstigt att orcher kommer så nära våra gränser.
Något eller någon har dragit hit dem.
Det kan ha varit vi.
Välkommen, Thorin, son till Thrain.
- Jag tror inte vi har träffats. - Ni har er farfars hållning.
- Jag kände Thror, när han var kung. - Jaså, han nämnde aldrig er.
Vad säger han? Förolämpar han oss!?
Nej, mäster Gloin. Han erbjuder er mat.
Nåväl, isåfall tackar vi ja.
- Prova. Bara litegrann. - Jag gillar inte grönsaker.
- Var är köttet? - Har de några chips?
Vänligt av er att bjuda in oss.
- Jag är inte riktigt klädd för middag. - Det är du aldrig.
Detta är Orcrist, vätteklyvaren.
En berömd klinga. Smidd av de höga alverna i väst.
Min kung.
Må den tjäna er väl. Och detta är Glamdring.
Fiendehammaren. Kungen av Gondolins svärd.
Jag skulle inte göra det, pojk. Svärd döps efter de stora dåd de gör i krig.
Säger du att mitt svärd inte varit i strid?
Jag är inte så säker på att det är ett svärd.
Mer en brevöppnare faktiskt.
- Hur kom ni över dessa? - Vi hittade dem i ett trollhål-
-vid den stora östra vägen. Strax innan vi överfölls av orcherna.
Och vad gjorde ni vid den stora östra vägen?
- Våra affärer rör inte Alverna. - För guds skull...
- Thorin, visa honom kartan. - Den är mitt folks arv.
Det är min sak att skydda den och dess hemligheter.
Rädda mig från dvärgarnas envishet... Din stolthet kommer bli ditt fall.
Du står framför en av de få i Midgård som kan läsa den där kartan.
Visa den för Lord Elrond!
Nej, Thorin.
Erebor.
Vad är ni intresserade av i denna karta?
Det är i huvudsak akademiskt.
Som ni vet, kan denna sortens artefakter ibland innehålla dold text.
Ni läser fortfarande forndvärgiska, eller hur?
Månrunor... Naturligtvis.
Det är lätt att missa.
I detta fall är det sant. Månrunor kan endast läsas i-
-månljus när månen är i samma fas-
-som den dag de skrevs.
Kan ni läsa dem?
Dessa runor är skrivna på en midsommarafton-
-i ljuset av en halvmåne för nästan 200 år sen.
Det verkar som om det var meningen att ni skulle komma till Vattnadal.
Ödet är med dig, Thorin Ekensköld. Samma måne lyser på oss ikväll.
Stå vid den grå stenen när trasten knackar-
-och den nedåtgående solen med det sista ljuset av Durins dag-
-kommer då skina på nyckelhålet. - Durins dag?
Som är början på dvärgarnas nyår.
När höstens sista måne och vinterns första sol-
-framträder på himlen tillsammans. - Detta var inte bra.
Sommaren är snart förbi. Durins dag är snart här.
- Vi har ännu tid på oss. - Tid till vad?
Till att hitta ingången.
Vi måste stå på exakt rätt ställe på exakt rätt tid.
Då och bara då, kan dörren öppnas.
- Så det är ert syfte, gå in i berget? - Hur så?
Det finns vissa som inte skulle anse det klokt.
Vad menar du?
Du är inte den enda beskyddaren som vaktar över Midgård.
Dvärgarna, mäster...
...vi tappade bort dem.
Vi blev överfallna av alvavskummen...
Jag vill inte höra några ursäkter.
Jag vill ha dvärgkungens huvud!
Vi blev övermannade, det fanns inget vi kunde göra.
Jag undkom knappt med livet i behåll.
Det hade varit bättre om du pliktat med det...
Dvärgavskummen dyker nog upp så småningom.
Meddela alla...
...att det är ett pris på deras huvuden.
Bombur.
Med eller utan vår hjälp kommer dessa dvärgar marschera mot berget.
De är fast beslutna att återta sitt hemland.
Jag tror inte Thorin Ekensköld känner att han behöver stå till svars till nån.
- Inte jag heller, för den delen. - Det är inte mig ni svarar inför.
- Lady Galadriel. - Mithrandir.
Det var länge sen.
Åldern må ha ändrat mig...
...men inte Ladyn av Lórien.
Jag hade ingen aning om att Lord Elrond hade sänt efter er.
Det gjorde han inte, det var jag.
- Saruman. - Du har haft fullt upp, min vän.
Säg mig, Gandalf...
Trodde du att dina planer och ränksmiderier skulle passera obemärkt?
Obemärkt?
Nej, jag gör bara det som känns rätt.
Draken har länge varit i dina tankar.
Det är sant, My lady. Smaug svär inte trohet till någon.
Men om han lierar sig med fienden, kan en drake användas till hemska saker.
Vilken fiende? Gandalf, fienden är besegrad.
Sauron är besegrad. Han kan aldrig återfå full styrka.
Gandalf. I 400 år har vi levt i fred.
En svårvunnen vaksam fred.
Lever vi i fred?
Troll har kommit ner från bergen. De plundrar byar och förstör farmar.
- Orcher attackerade oss på vägen. - Knappast upptakten till ett krig.
Vi ska inte blanda oss i. Leta efter problem som inte finns.
Låt honom tala.
Det är något på gång bortom Smaugs ondska.
Något mycket mäktigare.
Vi kan blunda för det, men det kommer inte ignorera oss.
En sjukdom gror i Gröna skogen. Invånarna kallar den nu Mörka skogen.
Och de säger...
Nå, sluta inte nu. Säg vad skogsinvånarna säger.
De talar om en svartkonstnär, som bor i Dol Guldur.
En trollkarl som kan återuppväcka de döda.
Det är absurt. En sån kraft finns inte i denna värld.
Denna svartkonstnär är inget annat än en vanlig dödlig.
- En besvärjare som leker med svart magi. - Det trodde jag med.
- Men Radagast har sett honom. - Radagast?
Tala inte om Radagast den Brune. Han är dåraktig.
Han är udda, det håller jag med om. Han lever ett ensamt liv.
Det är inte det, det är hans överdrivna konsumtion av svampar.
Det har fått hans hjärna att ruttna och hans tänder att bli gula.
Jag varnade honom. Det är högst opassande att...
Du har något med dig.
Du fick det av Radagast.
- Han hittade det i Dol Guldur. - Ja.
Visa mig.
Vad är det där?
En relik från Mordor.
- En Morgulklinga. - Gjord till häxkungen av Angmar.
Och begravd med honom.
När Angmar föll-
-tog männen från norr hans kropp och allt hans ägde-
-och förseglade dem i bergen i Rhudaur.
Djupt inne i berget begravde de honom.
I en grav så djup att den aldrig skulle se dagens ljus.
Det här är inte möjligt.
En kraftig förbannelse vilar över de gravarna, de kan inte öppnas.
Vad har vi för bevis att vapnet kom från Angmars grav?
- Jag har inga. - För att det inte några.
Låt oss gå igenom vad vi vet.
En ensam orchflock vågade korsa Bruinen.
En dolk från en svunnen tid har blivit funnen.
Och en mänsklig trollkarl som kallar sig själv svartkonstnär-
-har flyttat in i en fästningsruin.
Det är inte så mycket, trots allt.
Men frågan om detta dvärgsällskap besvärar mig djupt.
Jag är inte övertygad, Gandalf.
Jag känner inte för att överse med ett sånt uppdrag.
Om de kommit till mig kanske jag kunde besparat dem besvikelsen.
Jag tänker inte låtsas att jag förstår dina skäl...
Lämnar de oss?
Ja.
Du visste?
Jag är rädd för att det finns inget annat att göra.
Lord Elrond. Dvärgarna, de är försvunna.
Var på er vakt. Vi är på väg att stiga in i det vilda.
- Balin, du känner till stigen, ta tät. - Okej.
Mäster Bagger. Jag föreslår att ni håller farten.
- Kommer du följa med dem? - Ja.
Du gör rätt i att hjälpa Thorin Ekensköld.
Men jag är rädd att detta uppdrag har satt igång krafter vi ännu inte förstår.
Gåtan med Morgulklingan måste bli besvarad.
Nåt rör sig i skuggorna, i det fördolda, dolt för våra ögon. Det visar sig inte.
Inte ännu. Men det växer sig starkare för var dag.
Du måste vara försiktig.
Mithrandir.
Varför halvlingen?
Jag vet inte.
Saruman tror att endast stor makt kan hålla ondskan i schack.
Men det är inte vad jag kom fram till.
Jag kom fram till att det är de små sakerna.
Vardagsgärningar av vanligt folk, som håller ondskan borta.
Enkla gärningar av vänlighet och kärlek.
Varför Bilbo Bagger?
Kanske är det för att jag är rädd.
Det skänker mig mod.
Var inte rädd, Mithrandir.
Du är inte ensam.
Om du någonsin behöver min hjälp...
...så kommer jag.
- Vi måste hitta skydd. - Se upp!
Detta är ingen åskstorm. Det är en åskstrid.
Titta!
Ta mig tusan. Legenderna är sanna. Jättar!
Stenjättar!!
- Vad är det som händer? - Fili, ta min hand.
Nej!
Nej! Fili!
Vi är okej! Vi lever fortfarande!
- Var är Bilbo? - Var är hoben?
Där!
Ta min hand! Bilbo!
Jag trodde vår inbrottstjuv var borta.
Han har varit borta sen han lämnade hemmet.
Han borde aldrig följt med.
Han passar inte in här.
Dwalin!
Ser säkert ut. Kolla runt, grottor i bergen är sällan obebodda.
Det finns inget här.
- Okej då, då tänder vi en brasa. - Nej, ingen eld, inte här.
Sov lite. Vi startar i gryningen.
Vi skulle vänta i bergen tills Gandalf kom.
- Så löd planen. - Planen har ändrats.
Bofur, ta första vakten.
Spåret är färskt.
De har tagit vägen genom bergspasset.
Vart tänkte du ta vägen?
Tillbaka till Vattnadal.
Du kan inte vända om nu. Du är en del av sällskapet, du är en av oss.
Det är jag väl inte?
Thorin sa att jag aldrig skulle följt med, och han hade rätt.
Jag är ingen Took, jag är en Bagger. Jag vet inte vad jag tänkte med.
- Jag borde inte gått ut genom dörren. - Du har hemlängtan, jag förstår.
Nej, det gör du inte! Det gör ingen av er, ni är dvärgar!
Ni är vana vid det här livet. Att leva på drift.
Aldrig stanna på samma ställe, inte höra hemma nånstans.
Förlåt, jag...
Nej, du har rätt.
Vi hör inte hemma någonstans.
Jag önskar dig all lycka här i världen.
Det gör jag verkligen.
Vad är det där?
Vakna!
Tillbaka!
Vem är så fräck så han kommer beväpnad till mitt kungadöme?
Spioner? Tjuvar? Lönnmördare?
- Dvärgar, ers elakhet. - Dvärgar?
- Vi hittade dem vid den dolda ingången. - Stå inte bara där, visitera dem!
I varenda springa.
Vad gör ni i de här trakterna? Tala!
Nåväl, om de inte tänker prata, ska vi få dem att kvida.
Ta fram lemlästaren! Ta fram benknäckaren!
- Börja med den yngsta. - Vänta!
Ser man på vem det är.
Thorin, son av Thrain, son av Thror.
Kung under berget.
Men jag glömde ju, ni har inget berg och du är ingen kung.
Vilket gör dig till "ingen".
Jag vet någon som skulle betala ett högt pris för ditt huvud.
Bara huvudet. Inget tillhörande.
Du kanske vet vem jag pratar om?
En gammal fiende till er.
En blek orch, som rider på en vit ulv.
Azog förgöraren förgjordes.
Han dödades i strid för längesen.
Så du tror hans förgörardagar är över?
Meddela den bleka orchen. Säg att jag har hittat hans byte.
Vättar...
Bättre än gamla ben, älskade. Bättre än ingenting.
För mycket ben, älskade. Inte tillräckligt med kött.
Håll tyst! Ta bort skinnet. Börja med huvudet.
Klippor och sten är som gamla ben. De har inget kött.
Kall som döden, utan andning, god att äta.
Välsignelser och plask, älskade. Det där var en köttig munsbit.
Backa. Håll dig borta. Jag varnar dig.
Kom inte närmare.
Det har ett alvsvärd, men det är ingen alv.
Nej, ingen alv. Vad är det, älskade? Vad är det?
Mitt namn är Bilbo Bagger. - Bagger?
Vad är Bagger, älskade?
Jag är en hob från Fylke.
Vi gillar vättar, fladdermöss och fisk, men vi har aldrig provat hober.
Är det mjukt, är det saftigt?
Håll avståndet. Jag använder den här om det behövs.
Jag vill inte ha några problem. Förstår du?
Visa mig bara vägen ut, så ska jag gå härifrån.
Varför? Är han vilse?
Ja, och jag vill bli "ovilse" så fort som möjligt.
Vi vet en säker väg för hoberss. Säker stig i mörkret.
- Håll tyst! - Jag sa ingenting.
Vi pratade inte med dig. Ja, älskade, det gjorde vi...
- Jag vet inte vad du spelar för spel... - Spel!
Vi älskar spel, eller hur, älskade? Gillar det spel?
Gillar det att leka?
Kanske...
Vad har rötter som ingen ser?
Är längre än träd. Upp, upp, upp det stiger.
Och ändå växer det aldrig?
Berget.
Låt oss ta en till. Ja, gör det, gör det. Fråga oss.
Nej! Inga mera gåtor!
Gör slut på honom, gör slut på honom nu!
Nej, jag vill spela.
Det gör jag, jag vill spela. Jag förstår att du är väldigt duktig.
Så varför kör vi inte en omgång gåtor.
Bara du och jag.
Ja. Bara vi.
Ja, och om jag vinner...
...visar du mig vägen ut. Ja?
Ja.
Och om det förlorar? Vad händer då?
Om det förlorar, älskade, då äter vi upp det.
Om Bagger förlorar, äter vi den hel.
Låter rättvist.
Bagger börjar.
30 vita hästar på en kulle.
Först gnager de, sen betar de, sen står de stilla.
Tänder?
Tänder! Så där ja, min älskade.
Men vi, vi har bara nio.
Vår tur. Röstlös den ylar.
Fladdrar utan vingar. Biter utan tänder.
Småsjunger utan mun.
En minut bara.
Vi förlorar, vi förlorar. Håll tyst!
Vinden... Vinden är det, naturligtvis.
Väldigt smart hoben är. Väldigt smart.
En behållare utan gångjärn nyckel eller lock-
-med en gyllene skatt gömd inuti.
- Behållare, lock, nyckel... - Nå?
Den är hemsk.
- Ger du upp? - Ge oss en chans, älskade.
Ägg!
Mormor lärde oss att suga ur dem, ja!
Vi har en till er.
Alla ting slukar den.
Fåglar, odjur, träd, blommor.
Tär på järn, men-
-krossar hård sten till mjöl.
- Svara oss. - Ge mig en stund, jag gav dig tid.
Odjur? Jag kan inte den här.
Är den läcker?
Är den smaskig?
- Är den knaprig? - Låt mig tänka.
Det har fastnat.
Bagger har fastnat.
Tiden är ute.
Tid... Svaret är tid.
- Det var faktiskt inte så svårt. - Sista frågan.
Sista chansen.
Fråga oss.
- Fråga oss! - Ja, ja, okej.
Vad har jag i fickan...?
Det är inte juste.
Det är mot reglerna.
- Fråga nåt annat. - Nej, nej, du sa ställ en fråga.
Det är min fråga. Vad har jag i fickan?
Tre gissningar, älskade, den måste ge oss tre gissningar.
Tre gissningar. Gissa på.
- Händer? - Fel, gissa igen.
Fiskben, vättetänder, fladdermusvingar...
- Kniv! Håll tyst. - Fel igen. Sista gissningen.
Tråd! Eller ingenting.
Två gissningar på en gång, fel båda gångerna.
Jag vann spelet. Du lovade att visa mig vägen ut.
Sa vi så, älskade? Sa vi så...
Vad har det i fickan?
Det angår inte dig. Du förlorade.
Förlorade?
Förlorade...
Var är den?
Var är den!? Nej.
Var är den? Nej!
Borta! Välsignelser och plask.
Min älskade är borta.
- Vad har ni förlorat? - Får inte fråga, angår er inte.
Vad har den...
...i sina hemska små fickor?
Han stal den...
Han stal den!
Jag vet vad det är för svärd. Det är vätteklyvaren.
Bitaren. Klingan som huggit av tusen huvuden.
Hugg dem! Slå dem!
Döda dem, döda dem alla! Hugg av hans huvud!
Ta till vapen.
Strid. Strid!!
Han svingar fiendehammaren, den stora besegraren!
Följ mig. Skynda!
Spring!
Ge den till oss!
Den är vår.
Den är vår!
Tjuv!
Bagger!
Skär av repen!
Skynda!
Trodde ni att ni kunde undkomma mig?
Vad ska du göra nu, trollkarl?
Det där blir bra.
Det kunde varit värre.
Ni måste skämta...
Gandalf!
- De är för många, vi kan inte ta dem. - Endast en sak kan rädda oss, dagsljus.
Här, upp och hoppa.
Vänta! Min älskade... Vänta!
Bagger! Tjuv!
Förbanna den och krossa den. Vi hatar den för alltid.
Fem, sex, sju, åtta...
Bifur och Bofur. Det är tio. Och Fili och Kili. Det är tolv.
Och Bombur. Det blir tretton.
Var är Bilbo? Var är vår hob?
Förbannade halvling. Nu har han gått vilse.
- Jag trodde han var med Dori. - Skyll inte på mig.
- När såg du honom senast? - Jag tror han smet när de fångade oss.
- Vad hände egentligen? Berätta! - Jag ska säga dig vad som hände.
Mäster Bagger såg sin chans och tog den.
Han har inte tänkt på annat än sin sköna säng och sitt sköna hus-
-sen han gick ut genom sin dörr.
Vi kommer inte få se vår hob igen. Han är långt borta.
Nej... det är han inte.
Bilbo Bagger, jag har aldrig i hela mitt liv blivit så glad över att återse nån.
- Bilbo, vi hade tappat hoppet om dig. - Hur i helsicke kom du förbi vättarna?
Ja, verkligen?
Vad spelar det för roll? Han är tillbaka.
Det spelar roll. Jag vill veta.
Varför kom du tillbaka?
jag vet att du tvivlar på mig. Jag vet att du alltid gjort det.
Och du har rätt, jag tänker ofta på Baggershus. Jag saknar mina böcker.
Och min fåtölj och min trädgård.
Det är där jag hör hemma. Det är hemma.
Det är därför jag kom tillbaka.
För ni har inget. Hem.
Det togs ifrån er.
Men jag ska hjälpa er att ta det tillbaka, om jag kan.
Efter dem! Slit dem i bitar!
- Ut ur askan... - Och in i elden...spring!
Upp i träden, allihop. Kom igen, klättra, Bilbo. Klättra!
De kommer!
Azog...
Känner ni lukten?
Doften av rädsla.
Jag kommer ihåg att din far stank av det-
-Thorin, son av Thrain.
Det kan inte vara sant...
Den där är min.
Döda de andra!
Drick deras blod!
Fili!
Herr Gandalf!
Nej!
Thorin!
Ge mig dvärgens huvud.
Döda honom.
Thorin!
Thorin?
- Halvlingen? - Det är ingen fara. Bilbo är här.
Han är i säkerhet.
Du.
Vad höll du på med? Du höll ju nästan på att bli dödad.
Sa jag inte att du skulle vara en börda.
Och att du inte skulle överleva i vildmarken.
Och att du inte passar in hos oss?
Och jag har aldrig haft så fel i hela mitt liv.
- Jag är ledsen att jag tvivlade på dig. - Nej, det hade jag också gjort.
Jag är ingen hjälte eller krigare.
Eller ens en inbrottstjuv.
Är det där vad jag tror det är?
Erebor. Det Ensliga berget.
Det sista av de stora dvärgkungadömena i Midgård.
Vårt hem.
En korp. Fåglarna återvänder till berget.
Det där, käre Oin, var en trast.
Vi tar det som ett tecken. Ett gott omen.
Du har rätt. Jag tror det värsta är bakom oss.
-Översatt av Horton-
www.Undertexter.se - Alltid nya texter