Моля те, моля те.
Заклевам се, не съм откраднал нито цент!
Моля те, кажи му. Никога не бих откраднал от него.
Моля те. - Можеш да му го кажеш сам.
Моля ви, г-н Рабит. Моля ви.
Открадна ли от мен, Юри? - Не. Моля ви, нека обясня.
Открадна ли от мен?
Да.
Благодаря ти. - За какво?
За това, че си честен. Вече можем да говорим като мъже.
АНТЪНИ СТАР
ИВАНА МИЛИЧЕВИЧ
УЛРИХ ТОМСЕН
ФРАНКИ ФЕЙСОН
ХУН ЛИЙ
РЪС БЛЕКУЕЛ МАТ СЕРВИТО
ДЕМЕТРИУС ГРОСЕ
ТРИЕСТ КЕЛИ ДЪН РИАН ШЕЙН
ЛИЛИ СИМЪНС АНТЪНИ РУВИВАР
БЕН КРОС
Музика МЕТОДИК ДАУТ
Монтаж ДЖОН М. ВАЛЕРИО
Костюми ПЕЙША ПРУТИ
Декори ДЖ. КЕСЪЛС Оператор КР. ФАЛУНА
По идея на ДЖ. ТРОПЪР & Д. ШИКЛЪР
БАНШИ II 10. КУРШУМИ И СЪЛЗИ
Сценарий ДЖОНАТАН ТРОПЪР Режисьор ГРЕГ ЯЙТАНЕС
Вдигам тост за вас двамата.
Обирът на камиона беше съвършен.
Как се сдоби с документи? Проверката отнема шест месеца.
Познавам един човек. - Всички трябва да го познаваме.
Не е социален тип. - Олек, за къде сме без своите тайни?
Това беше много добра година.
След следващия удар ще се покрием за известно време.
Какво?
Това казват по филмите, преди да ги хванат.
Стига. Не говори така.
Много филми гледаш. - Гледай някой филм с мен.
Тъкмо ще се отървеш от акцента.
В него е моят чар. - Какъв чар?
Тате, какъв е следващият удар? - „Капитъл даймънд“.
Сериозно? - Говорили сме за това.
Знам, но имам нова информация.
Един удар, 10 милиона в необработени камъни.
Това място е крепост. Електрониката... - Да, но ти познаваш „един човек“.
Нали?
Изтощена съм.
Ще се прибирам. - Олек ще те закара.
Лека нощ, тате. - Лека нощ, Анастасия.
Лека.
Благодаря. - Е?
Какво? - Познавам кога си угрижен.
„Капитъл даймънд“ е с висок риск.
Да. Това притеснява ли те?
Все още не знам. Трябва да го проуча.
Чуй ме. Всеки път, когато с Ана отидете на удар,
аз ти поверявам живота на дъщеря си.
Не бих могъл да го направя, ако не те приемах за син.
Разбираш ли ме?
Направи си проучването. Пресметни риска.
Ти ще решиш.
Приятна вечер. - Изглеждаш много добре тази вечер.
Благодаря.
Дали да не вляза за още едно питие?
Беше тежка вечер. Едва си държа очите отворени.
Някой друг път. - Разбира се.
Благодаря, че ме докара.
Приятна вечер.
Трябва ми по-добра ключалка. - Тогава ще влизам през прозореца.
Какво? - Знаеш какво?
Бяхме решили да е голям удар. 10 млн. в диаманти е доста голям.
Никой не е оживял, след като е откраднал от Рабит.
Можем да го направим. - Той ще те убие.
Няма. Докато Рабит разбере, ние отдавна ще сме изчезнали.
Той ще ни открие. - Няма.
Погрижил съм се.
Погрижил си се? - Да.
Ще трябва да ми кажеш повече.
Знаеш ли какво? Права си.
Мисля, че си готова. - За какво?
Не за какво, а за кого.
За кого?
Водиш ме на невероятни места.
Готини обувки. Тате ли ти купи, след като те изчука?
Какво каза тоя?
Това беше гадно.
Извинявай, не те чух от музиката. Какво каза?
Че баща ти те е изнасилил в гъза.
Не, това е място, където всички ние можем да се изразяваме свободно.
Бог ми е свидетел.
Тези господа имат пълното право да се изразяват като всички нас.
Аплодирам ви, господа. Голям кураж е да дойдете тук.
В етап от живота си, когато се борите със своята хомосексуалност.
Опитвате се да се напиете един друг, докато някой направи свирка на другите,
а сутринта да се правите, че нищо не е станало.
Да аплодираме нашите нови приятели гейове.
Да им ръкопляскаме.
Ще ти го начукам. - Скъпи, не си мой тип.
Благодаря, дами и господа. Ще бъда тук цяла седмица.
Хайде.
Джоб, как си?
Поредният комплексар.
Изкара почти цялата песен.
Майната ти. - И на теб.
Значи това е тя? - Джоб, Ана, Джоб.
Здравей.
Прекалено си хубава за тая конфекция.
Много нескопосана рокля. - Благодаря, не търся твоя ефект.
Стилът си е стил, скъпа. Или го имаш, или само така си мислиш.
Елате да ви разведа.
Мястото е станало супер. - Пълна катастрофа е.
Понякога си мисля да зарежа всичко и да отворя фризьорски салон.
Можеш да подстригваш? - Хаквал съм ЦРУ, ФБР и МБВР.
Ще се справя с някоя друга прическа. - Како става с диамантите?
Готови сме за действие. - А другото?
Ще бъдете Кери и Том Палмър. Документи, кредитни карти, осигуровки.
Вече съм ви наел хонди. Направих ви отегчителни до смърт.
Кери. Ще трябва да свикна.
По-добре започвай. Няма да ви правя нови.
Мога ли да ви помогна, агент? - По какво познахте?
Ако не бяхте федерален,
Виктор вече щеше да ви е пребил заради неуважението.
Аз съм агент Джим Расийн, замествам агент Даниълс.
Какво се е случило с Пол?
Пол беше продажен. Едва ли е нужно да ви го казвам.
Върша стандартната работа.
Подслушване, наблюдение и т.н.
И реших, след като прекарвам толкова време около вас,
че е редно да дойда да се запознаем лично.
Дано не сте разочарован.
Напротив. Развълнуван съм.
Жалко за Пол. Много го харесвах.
Естествено. Той беше слаб и глупав.
Много сте самоуверен, агент Расийн.
Това проблем ли е за вас? - Никак даже.
Удоволствието ще бъде още по-голямо, когато ви пречупя.
Пак ще се виждаме.
Търсим китайски гангстер Дебелия Ау? - Не е китаец.
С Триадите ли е? - Трудно е за обяснение.
Познавам го от едно време. Отпреди теб.
Рабит няма да е сам в църквата. Трябва ни оръжие.
А той продава оръжие? - Много неща.
Сигурен ли си, че ще ти помогне? - Не.
Отношенията ни са сложни, но навремето му направих услуга.
Дано да си спомня. - Надявам се.
Търся Дебелия Ау. - Тук няма дебел Ау.
Аз не съм ченге.
Аз съм негов стар приятел. Ще се ядоса, че сте ме отпратили.
Не знам за какво говориш. Разкарай се.
Идвам отдалеч. - Жалко за теб. Разкарай се.
По-добре да си вървим. - Прави същото като мен.
Какво ще правиш? - Това.
Пак заповядай.
Не мърдайте, мамка му.
Е, добрата новина е, че ще се видим с Дебелия Ау.
Кой си ти бе? - Майтапиш ли се?
Да ти приличам на комик? - Приличаш ми на двама комици.
Чух, че си мъртъв, човече.
Да, и аз чух същото. - Разкарайте се.
Значи сега ти движиш нещата? - Някой трябва да поддържа мира.
Кого водиш с теб?
Това е Ана. - Здравей, хубавице.
Имаш ли нужда от нещо? Каквото и да е, само кажи.
Осем пистолета „Спрингфийлд“ със заглушители „ААК продиджи“,
десетина кутии патрони и нещо, в което да ги нося.
Леле, наистина се надявам, че спиш с тази жена.
В момента нямам пари. - Твоите пари не ми трябват.
Ти ми спаси живота. Всеки ден се сещам за това.
Няколко патлака не са нищо. - Благодаря ти.
Сега трябва да ви попитам - за какво ще ползвате оръжието?
За тренировки. - Само че отвъд „Канал стрийт“, ясно?
Добре тогава. Нещата ще ви чакат долу.
Просто така? - Скъпа.
Ако не бях толкова впечатлен, щях да се обидя.
А сега да празнуваме.
Войнико. Възкръснал от мъртвите.
Днешният ден е благословен.
Защо те нарече „войнико“? - Просто прякор.
Да, но защо? - Когато се запознахме, бях войник.
Не знаех, че си бил в армията. - Не точно в армията.
Това беше много отдавна. - Колко животи си живял?
Нито един.
Готов ли си за удара? - Ще бъда.
Ударът е голям. Това е голям риск.
Искаш ли да ми кажеш нещо? - Много пари, затова рискът е голям.
Някои биха решили да избягат с парите.
И къде ще отида? - Не знам, но ще те намеря.
Ще се заяждаш ли, или ще се боксираме?
Искам да се бия.
Мамка му, Олек. - Това беше добър удар.
Привиждат ми се звезди.
Откачено копеле. - Затова ми плащат големите пари.
Много си тиха днес.
Просто си мисля.
За удара ли се тревожиш?
Все още можем да се откажем. - Не, подготвени сме.
Какво има, тогава? - Нищо, татко, добре съм.
Нали не би крила нещо от мен?
Не, разбира се.
Той знае. - Не знае.
Тази сутрин не си го чувал.
Няма начин да знае. Въобразяваш си.
Мисля, че трябва да изчакаме.
Чуй ме.
Не знае, чуваш ли?
При всеки обир за него рискуваме живота си.
Защо да не рискуваме за нас? - Просто имам лошо предчувствие.
Той не знае.
В радиус 3 км всичко е гора. - Поне това е в наша полза.
Пакетът е в сейф на последния етаж. - Откъде знаеш всичко това?
Ти имаш контакти, аз също имам. Ти мисли как ще влезеш.
Има и две свободни кучета. Скенер за пръстови отпечатъци.
Видеокамери и инфрачервени датчици.
С това ще минете през скенера. Щом сте вътре, ще изключа датчиците,
но те се рестартират автоматично - ще разполагате с 12 минути общо.
Сейфът е „Ксеркс ХО“. - Това не е проблем.
Няма да бъде лесно. - Иначе нямаше да си струва.
После какво? - После няма да ми се обаждаш.
Няма да ми пишеш. Нищо. Ще ви гонят ченгетата, федералните,
както и украинската мафия - повече не ви познавам.
Колебаеш ли се?
Никак. Ще успеем.
Това са документите ви.
Женени сте. Желая ви щастие.
Благодаря, Джоб. - За нищо.
Сериозно. - И аз съм сериозен. Нито дума.
Ако ще да ти подпалят топките, ясно? - Ще ми липсваш.
Добре. Разкарайте се де.
Прякото нападение е грешно. Казвам ти го от опит.
Какво предлагаш? - Взривете цялата сграда.
Не става, трябва да сме сигурни.
Това е самоубийство. Идвам. - Няма да стигнеш дори до лобито.
Връщай се в леглото.
Как ще разбера, ако сте мъртви?
Като се събудиш сутринта, ако ни няма, значи сме мъртви.
Все едно ще мога да мигна.
Какво става, Джоб? - Полицията кротува.
Вече съм в охранителната система.
Ана, хайде.
Не трябва да го правим. - Не можем да се откажем.
Можем, аз ще обясня на баща ми. - Няма да позволи да бъдем заедно.
Знаеш го. Това е начинът.
Имам много лошо предчувствие.
Чуй ме, всичко ще бъде наред.
Искам да съобщя за обир в склада на „Капитъл даймънд“.
Ул. „Соумил ривър“ №211.
Всичко ще бъде наред, обещавам. Утре ще бъдем Том и Кери Палмър.
Животът ни ще бъде пред нас. - Обещаваш ли?
Но тук, в този момент, трябва да направим това, нали?
Трябва. Готова ли си?
Да.
Добре.
Здравей, Ана. - Не мърдай!
Не съм въоръжен.
Лейла. - Какво?
Имаш нейното лице, съвсем същото. - Не мърдай.
Надявах се да се срещнем при други обстоятелства.
Със семейство като нашето едва ли. Къде е той?
В безопасност.
За разлика от вас - вие не сте.
Когато едно семейство воюва, не може да има победител.
Той или ние, нали? - Точно така.
Сега!
Добре ли си? - Свърших патроните.
Аз също.
Движи се между дърветата 3 км, всичко ще бъде наред.
Щом стана, хуквай с всичка сила назад.
Няма да те оставя. - Чуй ме! Направи го!
Какво говориш? Къде отиваш? - Аз ще ги отклоня.
Направи го, върни се при семейството си. Чуваш ли?
Не го прави. Не го прави. Можем да се справим.
Щом стана, хуквай назад. Разбра ли?
Аз ще те настигна. - Ще бъда зад теб.
Обичам те.
Не!
Седем души с автомати, а ти им излизаш с нож?
Наистина си ненормален.
Дощя ми се да не стрелям, за да видя дали ще успееш.
Смятай какво ми е на мен. - Здравейте.
Всичко беше под контрол. - Да бе.
Вие къде се намерихте? - Джоб ме откри.
Влез в офиса ми с пистолет.
Изглеждаше все едно ще припадне. - Трудно се урежда среща с теб.
Хайде да отидем да закусим. Да ми разкажеш какво беше това.
Май ще е страшна история. - Представа си нямаш.
Ега ти ненормалната църква. - Не сме дошли за него.
Аз ще забавя ченгетата. Ще ви спечеля малко време.
Благодаря. - Хей, войнико.
Все още искам да чуя историята. - Ще я чуеш.
И този път да си остане мъртъв.
Хайде, плешив ненормалнико. Ще те черпя закуска.
Това е началото на едно прекрасно, ненормално приятелство.
Добро утро.
Неумолимият агент Расийн.
Реших да намина. Да видя как я караш.
Как беше изразът? „Нов ден, същите тъпотии.“
Да, точно така. Цяла нощ бях в 13-о управление.
Арестували са едно хлапе - опитал да обере „Капитъл даймънд“.
Там не се влиза лесно.
Можел е и да се измъкне, но някой се е обадил в полицията.
Искам да съобщя за обир в склада на „Капитъл даймънд“.
Ул. „Соумил ривър“ №211.
Не съм специалист, но ми прилича на украински акцент.
Нали?
Замислих се колко украинци биха могли да съобщят за обир,
преди дори обирът да е започнал.
И тогава се сетих „Рабит е украинец“.
Може би би могъл да ме насочи.
Какво ще кажеш? Можеш ли?
Да ме насочиш?
Върви си. Веднага.
Така си и мислех.
Е, струваше си да опитам.
Агент Расийн.
Някой ден ще загубя търпение
и стената между нас,
за която мислиш, че те пази,
ще рухне.
На това се надявам.
Юлиш мъртъв ли е? - Да.
И сега е мой ред? - Да.
Част от мен винаги е знаела, че всичко ще свърши така.
С куршуми и сълзи.
Но човек все си мисли, че ще успее да се измъкне.
Обаче изход няма, защото ние сме такива.
Седни до мен.
Само за минута.
Вечността може да почака малко.
Ожених се в тази църква.
Оркестърът беше там.
Майка ти...
беше много красива.
Не можех да спра да треперя. Мислех, че ще припадна.
Дишай.
Нещо в мен се пречупи, когато тя умря.
Наздраве.
Съжалявам, Анастасия.
Надявам се, че смъртта ми ще ти даде покоя, който ти отнех приживе.
Времето ще покаже.
Сбогом, тате.
Погледни ме и запомни. Някъде в бъдещето
има пейка, същата като тази, която чака теб.
Върви по дяволите.
Добре.
Ало? - Шибано копеле.
Анастасия. Очаквах да се обадиш.
Предал си ни. - Ти ме излъга.
И какво ще направиш? Ще убиеш собствената си дъщеря?
Не, на теб ти прощавам. - Но аз не ти прощавам.
И ще кажа на твоя внук, неговото дете,
което никога няма да видиш, какъв ненормалник си бил.
Ти си бременна?! - Мамка ти.
Анастасия!
Виж, стигнахме.
Банши. Странно име за град, нали?
Град като всеки друг.
Мисля, че ще бъдем много щастливи тук.
Рабит?
Мъртъв е.
Сигурен ли си?
Да.
Е, много му здраве.
А Джоб? - Ще се види с приятели в Ню Йорк.
Докато реши какво ще прави. - Тук ще бъде странно без него.
Но от друга страна е странно и когато е тук.
А ти?
Какво аз? - Какво ще правиш сега?
Трябва да се видя с някого. - С шерифката?
Сигурен ли си?
Какво ли щяхме да правим, ако нямаше жени да ни побъркват?
Явно все пак си се върнал?
Явно.
Как са нещата тук?
Емет си тръгна днес. Иначе всичко е спокойно.
Добре. Това е добре.
Просто исках да знаеш, че съм се върнал.
Ще се видим утре в участъка.
Защо дойде тук?
Исках да те видя.
Ами, кажи го.
Исках да те видя.
Е, видя ме.
Да.
А сега какво ще правиш?
Всичко е наред.
Как влезе тук? - Имам си умения.
Съобщение ли ми носиш? - Не.
Тогава какво мога да направя за теб, амишко момиче?
Не знам. Какво можеш да направиш за мен?
Няма съмнение в твоята вярност.
И няма да има.
Това нож ли е, или просто се радваш да ме видиш?
Тъпа кучка.
Наистина ли мисли, че можеш да дойдеш тук и да ме убиеш?
Наистина ли си толкова луда?
Не можеш да ме убиеш, тъпа кучко.
Аз съм Гръмотевичния човек!
Не знаех, че сме в друг щат. - Да, отпреди 15 километра.
Вече се чувствам по-добре. В безопасност.
Това е най-доброто решение, което сме взимали.
Аз си имам достатъчно бури.
Очаквах Бъртън да ме вземе. Какво е станало?
Довършва някои неща. - Какви неща?
Кой го направи?
Аз.
За теб.
До следващия път.
Дейва.
Здравей, татко.
Едно, две, три, четири!
Давай!
Едно, две, три!
Чейтън слуша.
Какво има?
Алекс Лонгшадоу е мъртъв. Събирай багажа.
Къде отиваме?
У дома.
Превод и субтитри ПЕТЪР ХАРАЛАНОВ
© TRANSLATOR'S HEAVEN MMXIV http://subs.sab.bz