Brühlin linna 1651
Hänen majesteettinsa Espanjan Filip IV:nnen lähettiläs, Don Pimentel.
Teidän Ylhäisyytenne.
Vierailunne ilahduttaa minua.
Halusin vakuuttua, että oleskelunne Brühlin linnassa sujuu huolettomasti.
Kölnin ruhtinas-piispa on huolehtinut tarpeistani.
Teidän ansiostanne sisareni Mancini, -
ja muutama sisaren- tyttäristäni on liittynyt seuraani.
En voi valittaa muusta kuin huonosta postinkulusta.
Posti ryöstetään ennen kuin se pääsee edes rajalle -
eivätkä ryöstäjät suinkaan aina ole maantierosvoja.
Epäilen, että viholliseni ehtivät ennen heitä.
Alankomaiden kuvernööri, arkkiherttua -
haluaa tehdä Teidän Ylhäisyytenne oleskelusta vielä miellyttävämmän.
KUNINGATAR JA KARDINAALI 2. OSA
En ole koskaan ollut yhtä iloinen tapaamisestamme, serkku.
Olette yhä häikäistynyt hiljan saavuttamanne vapauden hehkusta.
Saan kiittää teidän ja poikanne kuninkaan pohjatonta hyvyyttä -
omasta, veljeni Contin ja lankoni Longuevillen vapauttamisesta.
Vankilassa me laskimme päiviä Ludvig XIV:nnen täysi-ikäisyyteen.
Siihen saakka joudutte sietämään tilanteen, josta ette pidä.
Minä olen sijaishallitsija.
Kukaan ei valita sen jälkeen kun Mazarin ajettiin tiehensä.
Condé ja minä todistamme siitä. Kaikki on rauhoittunut.
Siitä lähtien kun olette pitäneet minua vankina palatsissani.
Ansaitsenko tällaista anteliaisuutta?
Hänen majesteettinsa Filip lV pahoittelee alinomaa sitä, -
että Ranska on teille niin kiittämätön.
Hän on tehnyt asian selväksi sisarelleen kuningatar Annalle -
Ranskan sijaishallitsijalle... - Jatkakaa, ylhäisyys.
Espanjalle olisi suuri kunnia, jos jonain päivänä palvelisitte sitä.
Samaan aikaan kun olen vastustajanne?
Se oli eilen. Tänään Ranska on hylännyt teidät.
Mutta minä rakastan Ranskaa.
Vaikka se hylkäisi minut ikiajoiksi, se on minun maani.
Enkä koskaan lakkaa palvelemasta sen kuningasta, kummipoikaani, -
enkä kuningatartani... - Ymmärrän, mutta eikö teillä käy aika pitkäksi?
En tehdessäni, mitä teen.
Rukoilette? - Toivon.
Tämä on yhdeksäs vuosi, kun olen edesmenneen kuninkaan tahdosta -
huolehtinut kasvatuksestanne ja valtakuntanne hallitsemisesta.
Jumala on hyvyydessään antanut siunauksensa työlleni.
Kuningas pitää veljemme Condén poissaoloa loukkauksena.
Pikku kuningas on oikeassa. Sitä se onkin.
... tämän kuningaskunnan hallitsemisen.
Luovutan teille suurta tyydytystä tuntien vallan, -
joka minulle sen hallitsemiseksi annettiin.
Toivon, että Jumala antaa teille voimia ja viisautta -
ja tekee hallituskaudestanne onnellisen.
Rouva, kiitän teitä huolenpidostanne -
ja kuningaskuntani hallitsemisesta.
Pyydän, että jatkossakin annatte minulle hyviä neuvoja -
ja toivon, että olette heti minun jälkeeni neuvostoni johtaja.
Eläköön kuningas Ludvig XIV!
Eläköön kuningas!
Minä siedän vihollisteni vihan, Herra, -
yksinäisyyden ja ikävystymisen tässä saksalaisessa linnassa -
niin kauan kuin Sinä haluat.
Niin kauan kuin minulla on voimia.
Mutta älä anna hänen unohtaa minua.
Älä salli piinan, jota hänen on pakko minulle tuottaa -
vahingoittaa ystävyyttämme.
Anna...
Herra Jeure lähtee huomenna Saksaan. Hän menee valeasussa.
Niin hän voi ottaa mukaansa kaiken, mitä kardinaali pyysi.
Paitoja, hajusteita, uuden kaavun. - Siinäkö kaikki?
Kardinaali Mazarin toivoo ennen kaikkea saavansa kirjeitä teiltä.
Ajatteleeko hän minua? - Kuten te häntä.
Minä olen aivan yksin villipetojen keskellä.
Ei ole ketään, joka auttaisi minua, varoittaisi minua.
Ludvig valmistautuu hallitsemaan.
Koettelemukset näyttävät jopa vahvistaneen häntä.
Condén ruhtinas ja lankoni ovat liittoutuneet minua vastaan.
Kardinaali vakuuttaisi teille, etteivät he onnistu.
Minä kaipaan häntä, Françoise.
Pitäkää kirjeet piilossa, rouva.
Ei tarvitse pelätä Mazarinia. Hän on kaukana.
Ja parlamentti pitää huolen siitä, ettei hän enää palaa.
Surkea päivä.
Vieläkö te teette niitä mazarineiksi kutsuttu ja herkullisia leivonnaisia?
Pariisista on vaikea saada jauhoja. Ei niistä mazarineja tehdä.
Harmi. Lähden pitkälle matkalle ja ajattelin ilahduttaa niillä ystävää.
Pitkälle matkalle? - Flanderiin, olen kangaskauppias.
Kiitos, Marie.
Sinä olet taiteilija.
Voit olla ylpeä tyttärestäsi, Geronima.
Ja sinä sisarentyttärestäsi, Giulio. - Kaikista heistä, vai mitä, Olympe?
Laure-Vittoriasta, Mariannesta ja pikku Hortensesta.
Ja sisarenpojistani.
Siitä puheen ollen, minusta Paul on aika hurjapäinen.
Hän on 15-vuotias. Silloin ollaan rohkeita.
Herra Jeure on täällä.
Missä hän on? - Alakerrassa, hän siistiytyy ja odottaa teitä.
Ystäväni! - Ylhäisyys...
Pysykää siinä! Antakaa kun minä...
Mitä toitte?
Hienoja kankaita, pitsiä, paitoja, kaksi kaapua.
Laventelivettä, kaksi pulloa... - Saatanan saappaat!
... mielituoksuanne.
Mitä muuta? - Kuvia kissoistanne.
Kirjeitä? - Kolme kirjettä herra Colbertilta -
ja neljä kuningattarelta.
Älkää olko peloissanne minun rakkauteni suhteen.
Jos on jotain pelättävää, niin se, -
että rakastatte minua vähemmän, kuin minä teitä. Anna.
Ottaisin mielelläni Reinin viiniä.
Luin kuningattaren ja Colbertin kirjeet.
Herrat de Lionne, Le Tellier ja Servien -
eivät ole Hänen majesteettinsa lähellä.
He ovat pysyneet palveluksessanne.
En unohda niitä, jotka ovat minulle uskollisia...
Jos minut joskus kutsutaan takaisin.
Kuningatar harkitsee sitä ja on vakuuttanut poikansa kuninkaankin.
Mutta mitä he voivat, kun kaikki ovat liittoutuneet heitä vastaan?
Ja heitä on paljon. Kunpa olisin Pariisissa.
Murskaisin ne liitot tuota pikaa. - Jospa te sanelette minulle ohjeet.
Annan ne herra de Lionnelle. Kuningatar arvostaisi sitä.
Gaston, Condén ruhtinas, Longuevillet, Conti, -
parlamentti ja muut...
Erottakaa kapinoitsijat tukehdutta- malla heidät ystävällisyyteen.
Tyydyttäkää heidän ylpeytensä, ottakaa yhdeltä ja antakaa toiselle.
Lietsokaa turhamaisuutta ja kateutta. Pankaa keskelle se, -
joka jakaa heidät paremmin kuin heidän paheensa.
Koadjuuttori Retz? - Teidän Majesteettinne ei ole väärässä.
On aika tehdä hänestä kardinaali. Minä toimin heti.
Retz on liitossa lankoni Gastonin kanssa, -
joten Condén ruhtinas ottaa sen loukkauksena.
Kardinaali neuvoo myös lepyttämään Condén ruhtinasta -
nimittämällä neuvostoon henkilöitä, joiden nimet...
Saavat Gastonin raivoihinsa.
Miten ihastuttava sekasorto siitä syntyykään.
Lukisiko Majesteetti kirjeen loppuun?
Varmistakaa, että Longuevillen herttuatar saa tietää, -
että hänen rakas veljensä Conti aikoo naida huikentelevaisen naisen.
Siinä kardinaali erehtyy, herra de Lionne.
Neiti de Chevreuse ei ole enää aikoihin maannut Retzin kanssa.
Kyllä vain, Majesteetti. Vaivihkaa, mutta säännöllisesti.
Vai niin.
Lokaa!
Saastaa!
Mistä kirjeet tulevat? - Luuletko, että niissä on allekirjoitus?
Eikö pahinta ole se, että ne ovat totta?
Neiti de Chevreuse auttoi aikoinaan auliisti Retziä.
Loppu on silkkaa parjausta.
Sinä olet lapsellinen, koska sinä olet hyvä.
Armand, sinä olet veljeni ja rakastan sinua koko sydämestäni.
Minäkin sinua, Anne. Koko sydämestä.
Sinä et mene naimisiin de Chevreusen kanssa.
Koska te uskotte juoruun?
De Chevreuse poistuu Retzin asunnosta aamusella harva se päivä.
Mitä muita todisteita sinä kaipaat?
Myönnän, että liittosi hänen kanssaan vahvistaisi perheitämme, -
mutta sellaisen häpeän hinta...? Vastaus on ei!
Koska kaikki sekaantuvat avioliittooni, -
sano, kuka valitsee minulle vaimon. - Sinä, Armand. Sinä yksin.
Ainoa iloni täällä on seurata sisarentyttärieni varttumista, -
ja ajatella kummipoikaani, kuningasta, -
joka on jo varmasti hieno nuorimies.
Minä kärsin yksinäisyydessä, kaukana Teistä.
Lohtuni on se, ettei ystävyytemme koskaan lopu.
Ystäväni, olen niin huolissani tuskastanne, että unohdan omani.
Minä kuolisin, jos unohtaisin Teidät. Tietäkää, että rakastan Teitä -
ja teen kaikkeni, että voisitte palata.
Mitä nyt?
Tuon huonoja uutisia. - Niitä on jo riittämiin.
Kuningatar jahtaa Condéta ja syyttää tätä parlamentin edessä.
Hänellä on tukena Retz, joka on esittänyt veljesi murhauttamista.
Roisto! - Retz on vaihtanut leiriä, ja siinä on jonkun sormet pelissä.
Mazarinin? Eikö Retz huomannut? - Lahjukset ovat sokaisseet hänet.
Retz vihaa häntä yhtä paljon kuin me!
Mazarin on muka maanpaossa, mutta hän on lähempänä kuin koskaan.
Se mies on paholainen, ja paholainen on kaikkialla!
Me taistelemme. Meillä on voimaa. - Mutta olemme hajallamme.
Condét taistelevat viimeiseen asti.
Jos Mazarin palaa, hän ei palaa elävänä!
Jos ajatuksesi on, että kaikki palaavat maatiloilleen -
niin minä palaan mieheni luo.
Sitäkö sinä haluat?
En.
Niinpä, kun rukoukseni nähdä Teidät antavat minulle voimia tuskassani, -
kuningas toivoo paluutani Ranskaan.
Ajatelkaa. Kahden viikon kuluttua olen taas luonanne.
"Oikea kuningas ei ole aviomies eikä isä."
"Hän näkee vain valtaistuimensa."
"Hallitkaa. Rooma pelkää teitä enemmän kuin te sitä."
Mistä tuo on? - Viimeisestä postista jonka saitte, eno.
Löysin kirjan matka-arkun pohjalta.
Mikä se on? - Corneillen uusi teos nimeltään "Nicomède".
Olen lukenut sen kolme kertaa. - Olet nuori lukemaan tuollaista.
Minä olen sinua vanhempi, enkä lukisi sitä.
Sinä et lue koskaan mitään, Olympe. - Olet hävytön!
Älkää riidelkö.
"Oikea kuningas ei ole aviomies eikä isä."
Osoittaako Corneille sanansa Ranskan kuninkaalle?
Minäkään en voisi asiaa paremmin ilmaista.
Nuori kuningas tarvitsee neuvoja. - Aiotko neuvoa?
Miksi en? - Sinä olet tyhmä ja sinulla on suuret luulot itsestäsi.
Tehdään koe.
Koe, jossa näkee tyhmyyden.
Katso!
Eno, minä en kestä tätä kiusaamista enää!
Herra de Lionne, Teidän Ylhäisyytenne.
Mitä asia koskee?
Tulin niin pian kuin pääsin.
Älkää menkö Pariisiin. Parlamentti on luvannut maksaa päästänne.
Paljonko? - 100 000 livreä.
Älkää sanoko mitään. Kuningas ei ole sen takana. Se on Retzin juoni.
Hän pakottaa kuningattaren antamaan parlamentin liata minut -
vastineeksi rauhasta Condén kanssa.
Se on heikkoutta. Condé käyttää sen hyväksi.
Ja hän haluaa valtaistuimen.
Hovi vetäytyy Bourgesiin ja sieltä Poitiers'hen, -
jossa Heidän majesteettinsa odottavat teitä.
Välttäkää Pariisia.
Chandiot!
Mitä nyt?
Condé on liittynyt espanjalaisiin kuningasta vastaan.
Se ei pääty hyvin. - Minä suljen putiikin.
Mazarin on palaamassa.
Parlamentti sulki hänen kirjastonsa. - Mene huolehtimaan nukeistasi!
Jean, mene kotiin äitisi luo!
Alas Mazarin!
Herra, -
anna hänelle voimia palata minun luokseni.
Suojele häntä rikollisilta, jotka tahtovat ottaa hänet pois minulta.
Anna, että hän tulee lähelleni.
Lähelle minua, Herra.
Iloitsen nähdessäni teidät jälleen, kummisetä.
Teidän majesteettinne...
Teidän Majesteettinne näki hyväksi muistaa minut -
ja kutsua takaisin palvelukseensa.
Minä olen jälleen valmis.
Kardinaali Mazarin!
Ei. Kaksi riittää.
Kuin kaksi sydäntä.
En ole koskaan lakannut kuuntelemasta teidän sydäntänne.
Eikö tällä ole ollut muita syitä sykkiä poissaoloni aikana?
Loukkaatte minua. - Haluan sen kokonaan itselleni.
Jakamatta ja ilman suruja.
Teille on puhuttu häijyyksiä.
Minut on pidetty ajan tasalla.
Mitä teille on kerrottu?
Että olette osoittanut huomiotanne koadjuuttorille.
Sitähän te halusitte. - Halusin vihjauksia, en kiihkeyttä.
Häntä piti petkuttaa.
Houkutella häntä meidän puolellemme, Condéta vastaan.
Asetin ansan, jota halusitte. - Ihastuttavan ansan.
Teille kai kerrottiin, että pidin herra de Lionneakin hurmaavana?
Niin suuresti, että kutsuitte hänet Palais Royaliin. - Hän kieltäytyi.
Koska annoin hänen ymmärtää, ettei se sovi. - Minua siis vakoiltiin.
Ei vain teitä.
Silmiä ja korvia kaikkialla kuin olisitte itse ollut paikalla.
Mihin epäluulonne johtivat?
En koskaan epäillyt teitä.
Kirjeenne estivät sen.
Teidän ympärillänne ja lähellänne oleviin minä en luota.
Te olette lapsellinen, Giulio.
Ei, te olette kissa.
Siitä puheen ollen, miten omanne voivat?
Kaikki hyvin.
Tiesittekö, että tämän tapaamisen tarkoitus on puhua asioista?
Teidän Majesteettinne ei voi luulla, etten tietäisi sitä.
Tulin vain sitä varten. - Ilkeä mies!
Todellako?
Totta puhuakseni minä nautin tehdessäni teidät mustasukkaiseksi.
En ole mustasukkainen.
Sanoo italialainen mies espanjalaiselle naiselle.
Kestän sen, etten enää palvelisi valtiota ja poikaanne kuningasta, -
mutta säästäköön Jumala minut suurimmalta mahdolliselta tuskalta.
Siltä, että menettäisin teidät.
Herra de Turenne!
Mikä on tilanne? - Condélla on enemmän miehiä kuin meillä.
Kuinka paljon? - Kolme kertaa enemmän.
Jatketaan myöhemmin, Vivonne.
Mitä me teemme, marsalkka?
Jos emme taistele, luovutatte kruununne Condélle.
Te olette Ranskan kuningas.
Kiitos, että Majesteetti suvaitsi ottaa meidät vastaan.
Kardinaali on kummisetäni ja pääministerini.
Hänen perheensä on tervetullut luokseni.
Minä tiedän, marsalkka Turenne. Me taistelemme.
Turennen ja hänen veljensä tuki on teidän ansiotanne.
Maanpako ei estänyt teitä toimimasta.
Jotkut sanovat, että hoiditte asioita koko ajan.
Siinä tapauksessa te olisitte välttynyt monelta huolelta.
Setäni Orléans liittyi viime viikolla Condéhen.
Setänne muuttaa mieltään.
Vaikeampaa on estää Condéta tulemasta Pariisiin.
Me taistelemme siinä määrin kuin on tarpeen.
Minulla oli muuten ilo tavata sisarentyttärenne. - Kuka heistä?
Olympe, minulle sanottiin. Hän oli ihastuttava. Todella ihastuttava.
Pariisi, heinäkuu 1652
Minä olen Paul Mancini! Kardinaalin sisarenpoika!
Te kuolette kaikki!
Paolo!
Miksi?
Sinä olit niin lempeä.
Niin viaton.
Nuku rauhassa, sisarenpoikani. Pikku enkeli.
Minä otan osaa, ystäväni.
Rouva... Minun on lähdettävä täältä.
Miksi?
Paluuni oli liian aikainen.
On uskoteltava kuninkaan vihollisille että olen kaiken pahan syy.
Se on ainoa tapa päästä heistä.
Täytyy löytyä muita keinoja. - Pelkään pahoin, ettei ole.
Meidän on käytettävä kaikkia poliittisia keinoja.
Mitä hyötyä politiikasta on, -
jos se tietää sitä, että olette kaukana minusta.
Eikö tämä aika, jonka olimme erossa riitä teille?
Sydämeni vuotaa verta, kuten teidänkin, -
mutta jos me kestämme tämän uuden koettelemuksen, -
tunteemme vain vahvistuvat.
Vihaan tätä keskustelua.
Lähtöni auttaa kuningasta.
Ylevä odotus on vahvin vala, jonka voimme vannoa.
Odotus on tuskallista, ei ylevää.
Me korvaamme sen ajan. Luottakaa minuun.
Minullakaan ei ole voimia pitää teitä luonani.
Kuuntelen sanojanne ja...
Koska lähdette? - Annetaan parlamentin vaatia lähtöäni.
Minä suostun, ja aloitan puhdistuksen heti kun olen poistunut.
Teidän majesteettinne, olen vihdoin onnistunut jäljittämään Condén, -
jolle maasta karkotus on paras ratkaisu.
Uhka d'Orléansin taholta on myös torjuttu.
Suosittelen, että Majesteetti armahtaa kapinalliset, -
lukuun ottamatta herroja Condé ja Broussel.
Suosittelen lempeyttä Contin ja rouva Longuevillen suhteen.
Ei silti niin, että he luulevat selviävänsä ilman rangaistusta.
Omaisuuden osittainen takavarikointi riittänee.
On vielä päästävä vaarallisimmasta. - Nykyisestä kardinaali Retzistä.
Moni suosittelee... - Hänen surmaamistaan.
Tiedän.
Me emme mene niin pitkälle. Hänen vangitsemisensa riittää.
Neuvon kuningasta houkuttelemaan hänet Louvreen.
Retz juoksee paikalle uskoessaan saavansa suosionosoituksia.
En tiedä enää, koska voin odottaa paluutanne, -
koska joka päivä tulee uusia esteitä sen tielle.
Olen ikävystynyt ja tuskaantunut. Ilman kirjeitänne olisin hukassa.
Voimani heikkenevät, kun etsin teitä ja uskon näkeväni teidät kaikkialla.
Sanokaa, että uskotte minua, -
kun sanon olevani teidän viimeiseen hengenvetooni. Anna
Kardinaali Retz, Teidän majesteettinne!
Retz siis otetaan kiinni, kun sanon tietyn sanan?
"Teatteri." Tästä tulee hauskaa.
Majesteetti kutsui ystävällisesti minut luokseen.
Näen teitä niin harvoin. Vaikka kuulen teistä puhuttavan paljon.
En ole varma, että Majesteetille kerrottu on miellyttävää kuultavaa.
Onko teillä yhtä paljon vihollisia, kuin herra Mazarinilla?
Tiedän vain, että Mazarin on yksi heistä.
Joulu lähestyy, kardinaali. Meidän pitää olla iloisia.
Viettää juhlaa. Tanssia, näytellä... sitä me tarvitsemme.
Me kirkossa olemme luopuneet huvittelusta.
Te huvittelette toisella tapaa.
Varmastikin tanssi miellyttää teitä. Katsokaa. Vivonne!
Tässä baletissa me imitoimme kissaa ja lintua.
Ensin mainittu näyttää lepäilevän...
Ehkä se nukkuu, ehkä torkkuu.
Lintu ei pelkää kissaa. Sen karva näyttää suojaavan sen unta.
Kaunishöyheninen lintu käy uskaliaammaksi. Se ei ole vaarassa.
Kunnes hyppää kerran liikaa.
Luvallanne sanoen, olen aina pitänyt kissan unta petollisena.
Sitten te unohditte ajatella sitä tänään.
Mutta ehkä te ajattelette nyt kun näette tämän baletin.
Minun teatterissani.
Pidätän teidät kuninkaan nimissä, kardinaali.
Viekää hänet!
On lohduttavaa, herra Colbert, -
että ensimmäisenä sain takaisin suuren kardinaalin muotokuvan.
Se on ehkä merkki, ylhäisyys.
Epäilemättä.
Haluatteko tietää varallisuustilanteenne?
Onko se niin huono?
Paperilla se on täysin kunnossa.
Tulot luostareistanne ja eduistanne -
muodostavat merkittävän omaisuuden.
Mutta kaikki se on unta. Sitä ei ole koskaan muutettu oikeaksi rahaksi.
Sisään ei ole tullut vuosiin mitään.
Hyvin menestyneellä merikaupalla on maksettu vain sotia -
ja ostettu ystävänpalveluksia.
Sitten me luomme uuden omaisuuden. Siinä kaikki.
Ylhäisyys tietää, että meillä on nyt kaksi talouden intendenttiä.
Herrat Fouquet ja Servien.
Heidän tehtävänsä on valvoa valtion tilejä.
Sen seurauksena teidän tilinne ovat erillään.
Erillään? Menette liian pitkälle.
Minä annan valtiolle kaiken, mitä omistan ja aion hankkia.
Miksi siis erotella? - Koska se kuuluu hyvään hallintotapaan.
Sen me saamme nähdä.
Venezia! Matteo! Kaunokaiseni!
Kiitos, Agnès.
Tiedättekö, että herra Colbert päätti riistää teiltä kaiken, -
minkä ansaitsette?
Tietäisipä hän, mitä suurenmoisia teoksia olen teille hankkinut.
Vertaansa vailla olevia. Katseidenne arvoisia.
Ettekö halua tehdä sitä uudestaan? Se oli niin hyvää!
Haluaisin, kaunokaiseni, mutta muut tehtävät odottavat.
Niin ne kaikki sanovat! Ette te sentään kuningas ole!
Ajattelen sitä. - Mitä?
Olla kuningas.
Viinistä, jota tarjosit, sillä rakastelusta en maksa.
Tällä hinnalla... muistakaa minut, kun teillä on jano.
Vivonne! Ratsaille! Hevosilla!
Minun naiseni raapi minut verille.
Minun puri.
Mitä Olympe sanoo, Teidän majesteettinne? - Ei mitään, koska sinä pidät suusi.
Kardinaali Mazarin pyytää päästä puheillenne, Majesteetti.
Jää, Françoise.
Luulen tietäväni, mikä tuo teidät tänne.
Haluatte puhua sisarentyttärestänne. - Yhdestä erityisesti.
Hortensesta? - Hän on kahdeksanvuotias.
Lauresta? - Naitin hänet Mercoeurin herttualle.
Mariesta? - Teidän Majesteettinne tietää, että kyse on Olympesta.
Minä kiusoittelen. Älkää olko tuon näköinen.
Kuningas ei kuulemma ole tunteeton Olympen viehätysvoimalle.
Siinäkö kaikki? - Molemminpuolisuus on vahvistettu.
Ette olisi tarvinnut vakoojia.
Olisin voinut kertoa, että poikani on rakastunut sisarentyttäreenne.
Mutta makaa La Motten naikkosen kanssa.
Ja erään maalaistytön kanssa.
Niinkö?
Ette taidakaan tietää kaikkea.
Onko vielä muita? - Nainen, jota pyysin ensimmäiseksi kumppaniksi.
Hän perehdytti pojan.
Minusta on hauska yllättää teidät.
Ja mihin se loppuu? - Olympeen, ehkä.
Minä aion sanoa sanaseni.
Tällä alueella te voitte vain antaa hyviä neuvoja.
Minun on ajateltava sisarentyttärieni naittamista, ei...
Sopisiko poikani kuningas teidän Olympellenne? - Se on mahdotonta.
Ranskan kuninkaan on naitava ylemmästä luokasta.
Minä huolehdin Olympesta.
Kuninkaan pitäisi hillitä itsensä paremmin.
Te osaatte opettaa häntä siinä.
Minä hyväksyn hänen huvittelunsa, mutta hän ei saa turmeltua.
Me näemme myöhemmin, Vivonne. - Näkemiin, Teidän majesteettinne.
Oletan, että Majesteetti on tulossa kirjastosta, -
jossa hän on lukenut jotain hyvää kirjaa.
Olen valmis kuuntelemaan nuhteitanne, kummisetä.
Nuhde on vahva sana, -
mutta en voi sallia, että hajotatte itseänne niin paljon kuin teette.
En ole juuri hoitanut kuninkaan velvollisuuksia viime aikoina.
Olette hämmästyttänyt ihmisiä vakavalla työllä, -
jota olette tehnyt tultuanne täysi-ikäiseksi.
Teidän pitää jatkaa sitä.
Te hämmästyisitte, jos tietäisitte päätöksestäni.
Kuuntelen mielelläni.
Kruunajaisistani lähtien, ja niin kauan kuin Jumala haluaa, -
minä olen kuningas, eikä kukaan epäile sitä.
Hieno ja sanoja. Kuka teidät on innoittanut?
Kokemukseni.
Muistatteko sen kauhean yön, kun pakenimme Pariisista St Germainiin?
Muistatteko petokset, alhaiset teot, monen ihmisen ilkeydet?
Muistatteko minuun ja äitiini kohdistuneet uhkaukset?
Muistatteko, mitä saimme kestää kapinallisten taholta?
Ja vielä pahempaa perheen taholta?
Totta kai te muistatte.
Ette ole unohtanut mitään enkä ole minäkään.
Kaikista koettelemuksista on opittava.
Pitäkää itsenne aina kaikkien yläpuolella.
Älkää tunteko intohimoa, hyvin vähän kiintymystä.
Niin saatte aikaan suuria asioita.
Olette huolissanne Olympesta. - Hän ei ole teitä varten.
Olette jo naittanut sisarentyttäriänne piireihin.
Kukaan heistä ei ansaitse kaikkein nimekkäintä. Teitä.
Tässä asiassa haluaisin ilmaista teille ajatuksen, joka minulla on.
Te saatte minut huolestumaan.
Haluan naittaa sisarentyttäreni Anne-Marie Martinozzin Contille.
Näppärää.
Hyvin näppärää. Annatte serkulleni helpon armahduksen.
En armahda häntä. On aina viisainta lannistaa hyvyyden varjolla.
Longuevillen herttuatar järkyttyy.
Miten sinä uskallat?
Minä nain neiti Martinozzin piditte siitä tai ette!
Veljemme Condé kieltää sen. Ja minä myös!
Kuuntelin teitä neiti de Chevreusen suhteen, -
mutta tällä kertaa en välitä luvistanne!
Et voi tehdä tätä perheellemme, Armand. Se tyttö ei ole kukaan!
Hän on rikas, mitä me emme enää ole.
Hän on pahimman vihollisemme sisarentytär!
Ja minulle täydellinen puoliso!
Sinun pitää valita, Armand. Joko hän tai minä.
Hän.
Kuningas!
Ystävällistä Teidän Majesteetiltanne tulla katsomaan minua.
Olen rukoillut tervehtymisenne puolesta.
Majesteetin läsnäolo on suuri lohtu.
Te olette hyvässä seurassa.
Veljeni kardinaali kokosi hyvyyttään perheensä ympärilleen.
Viehättävä ajatus.
Mitä lääkärit sanovat? - Rouva Mancini toipuu pian.
Huomasin heti, että kyseessä on ohimenevä huonovointisuus.
Sepä hyvä.
Toivottavasti toivutte pian. - Kiitän teitä ystävällisyydestänne.
Rouva de Motteville toi minut tänne, mutta mistä on kyse?
Rauhasta Espanjan kanssa.
Rauhasta?
Avioliiton kautta.
Poikanne kuninkaan ja Espanjan infantan.
Hyvä Jumala! Suo, että se on mahdollista.
Jos se pysyy salassa.
Liittolaisemme, etenkään englantilaiset eivät ymmärrä, -
miksi kutsumme heitä apuun Flanderissa, -
jos sovimme espanjalaisten kanssa heidän selkänsä takana.
Siis hulluutta kaikki. Miksi uskotella minulle, että se on mahdollista?
Sekin on politiikkaa.
Toivon sydämestäni, että voimme lopettaa kiistat Espanjan kanssa, -
mutta tunnen veljeni kuningas Filipin.
Hän ei anna tytärtään Maria Teresaa Ranskan kuninkaalle.
Veljennekin toivoo rauhaa.
Mistä te sen tiedätte? - Tiedän vain.
Enkä minä tiennyt. - Pyysin de Lionnea lähtemään salaa Madridiin.
Aion levittää huhua mahdollisesta liitosta -
Ranskan kuninkaan ja serkkunsa Margareta Savoijilaisen välillä.
Paras tapa pistellä espanjalaisten ylpeyttä.
Kaksinaamaista peliä sekä Englannin että Espanjan kanssa.
Täytyy tietää, mitä haluaa ja tarttua keinoihin sen saavuttamiseksi.
Se on vaarallista. - Olen kertonut suunnitelmasta vain teille.
Olemmeko me todella ainoat, jotka tietävät?
Sanotaan, että se on uusi salaisuus salaisuuksiemme joukossa.
Giulio.
Minulla on muutakin sanottavaa.
Yhtä tärkeätä?
Te päätätte.
Jos sanotte sen espanjaksi, voin lukea huuliltanne.
Luen jo.
Rakastan teitä.
Entä jos kuningas ei hyväksy suunnitelmaa?
Sitä ongelmaa en näe. - Hän on ihastunut Olympeen.
Jolle olen löytänyt erinomaisen parin. Savoiji-Carignanin ruhtinaan.
Suokaa anteeksi, minä erehdyin.
Enpä usko.
Ette sanonut kirjeessänne, että olette valeasussa.
Enonne opetti, ettei kirjeessä saa paljastaa liikaa.
Etenkään, kun rouva de Venel voi lukea sen.
Olemme jo vaihtaneet kahdeksan kirjettä salaa kotiopettajattarelta.
Juonien avulla.
Kadutteko, Marie?
En!
Kun näin teidät ensimmäisen kerran äitinne vuoteen vieressä, -
tunsin jotain outoa.
Mitä, Teidän majesteettinne?
Miksette kutsu minua Ludvigiksi?
En teille.
Mitä outoa te tunsitte nähdessänne minut?
Kysyn saadakseni tietää, oliko se sama outo tunne, jonka minä tunsin.
Että te ja minä voisimme ymmärtää toisiamme.
Todellakin, ymmärtää toisiamme.
Te ette puhu minulle samalla lailla kuin muut, Marie.
Te puhutte sydämestänne. Mutkattomasti.
Siksikö minut on pidetty loitolla teistä?
Rouva de Venel sanoi, etten koskaan saisi katsoa kuningasta silmiin.
Vain Olympellä on lupa siihen. - Rouva de Venel on typerys.
Maailma on täynnä typeryksiä ja ilkimyksiä.
Kukaan ei vastusta ystävyyttämme.
Emme voi jäädä tänne. Tulkaa. Tiedän, mistä te pidätte.
Kävelyllä? - Majesteetti teki tavallista enemmän töitä aamulla -
ja halusi haukata raitista ilmaa. - Äkillinen päätös.
Kuningas kaipasi virkistystä.
Kenen kanssa hän lähti virkistystä etsimään?
En tiedä. Majesteetti ei sallinut kenenkään lähtevän mukaan.
Onko hän herra Vivonnen kanssa? - Mahdotonta.
Hän tuli minua vastaan tänne tullessani.
Luulen ymmärtäväni.
Apotti Castella kertoi minulle kirjeistä, joita on ollut liikkeellä.
Sisarentyttäreltäni Marielta kuninkaalle ja päinvastoin.
Mitä kirjeissä oli?
Suosituksia lukemiseksi, ajatuksia musiikista, tieteistä.
Ei siinä mitään pahaa ole.
Paitsi että niissä oli käsittämättömiä sanoja.
Apotti Castella piti niitä lapsellisina, mutta hän erehtyi.
Onko Marie syrjäyttänyt Olympen? - Ilmeisesti.
Salakielisiä kirjeitä. - Uskomatonta, eikö totta?
Kehotinhan teitä lukemaan erästä englantilaista runoilijaa?
Shakespeareä? - Luitteko?
Luin. Ja myös teidän Cervantesinne Don Quijoten.
Entä Corneillea? - Luin.
En koskaan kyllästy hänen sankareihinsa.
Äitinne kuningatar pitää yli kaiken yhdestä Corneillen säkeestä.
En tiennytkään.
Chimène sanoo: "Etsin hiljaisuutta ja yötä itkeäkseni."
Corneille on elegantti.
Entä Dante? Pidittekö "Jumalaisesta näytelmästä"?
Pidän kaikesta, minkä esittelette minulle. - Saadaanpa nähdä.
Päivää. Tehdäänkö täällä 'mazarinetteja'?
Neiti on kuullut uutuudestani. - Se on kuulemma suussa sulava.
Maistakaa itse. Neidille, ja nuorelle ystävälleni.
Makeita ja hyväntuoksuisia.
Miksi mazarinetteja? - Mazarinin sisarentyttärien nimitys.
Heitä on niin monta, ettei edes kardinaali pysty laskemaan.
Kaiken muun hän osaakin laskea. Ettekö aio maistaa?
No, millainen mazarinetti on? - Erinomainen. Varsinkin tämä.
Ne ovat kaikki samanlaisia. - Älkää luulkokaan. Minun on herkullisin.
Arvostan leivonnaisianne enemmän kuin puheitanne.
Mitä minä sanoin?
Ilman Mazarinia olisitte nyt espanjalaisten hallinnassa, -
mikäli olisitte hengissä.
Kardinaali pelasti Ranskan valtaistuimen.
Nuorimies tietää paljon. - Olen Hänen ylhäisyytensä puutarhuri.
Te näette sitten paljon parempaa väkeä. - Jopa kuninkaan.
Sanotaan, että hän tietää, mitä tahtoo.
Hän on määrännyt, ettei parlamentti saa sekaantua valtion asioihin.
Ranskassa on vain yksi kuningas ja hänen nimensä on Ludvig XIV.
Hänen majesteetiltaan kuninkaalta.
Kuninkaalta? Minulle?
Olen ymmälläni.
Marie, katsokaa!
Varmastikin säilöttyjä hedelmiä. Olen ihastuksissani!
Hyvä Jumala, anna anteeksi. Herkuttelu on ilkeä synti.
Minä värisen...
Apua! Auttakaa!
No, rouva de Venel, oletteko jo toipunut pilasta?
Luulin kuolevani! Olin niin peloissani, että vapisen vieläkin.
Hänen majesteettinsa pilaili, mutta Marie otti ja karkasi.
Hän ehkä pelästyi kuten tekin. Se on ainoa selitys.
En voi tehdä enempää, ylhäisyys.
Pystyn valvomaan häntä ja oikaisemaan häntä, -
mutta jos hän karkaa aina tilaisuuden tarjoutuessa, en tiedä voinko jatkaa!
Marie lähtee kuninkaan mukana Flanderiin.
Sotaan! Älkää edes ajatelko sitä!
Te saatte henkilökohtaisesti valvoa, ettei hän palaa häpäistynä.
Teidän Ylhäisyytenne ei päästä minua vähällä.
Herramme avulla minä teen sen, koska se on teille mieleen.
Teen sen rouva Mancinin vuoksi, teen sen...
Tehkää se Marien vuoksi. Se riittää.
Minun on oltava siellä.
Jos kaikki menee toiveideni mukaan, -
se on viimeinen kerta, kun taistelemme espanjalaisia vastaan.
Viimeinen tapahtuu kenties ilman teitä.
Tänään tuli muitakin huonoja uutisia.
Kardinaali Retz on paennut.
Aiotteko ottaa hänetkin kiinni?
Se olisi ajan haaskausta.
Hän etsii turvapaikkaa Espanjasta ja sitten Roomasta.
Hän sylkee myrkkynsä meihin sieltä käsin. Ei se mitään.
Älkää jättäkö minua, minä pyydän.
Odottakaa minua illalla.
Rukoilkaa anteeksiantoa Jumalalta.
Hän näkee pahan, jonka minulle teette.
Ette voi sanoa noin. - Voin.
Me hyväksymme tunteemme, koska kukaan ei voi kieltää meiltä mitään.
Meiltä puuttuu vain vapaus näyttää tunteemme julkisesti.
Tiedättekö te, miltä tuntuu kuvitella rakastettuaan, joka on kaukana?
Tiedämme, miten hän hengittää, arvaamme hänen katseensa hehkun.
Miksei rakkaus anna meidän koskaan levätä? Minä kärsin, ystäväni.
Minä kärsin rakkaudestani teihin.
Eikä tuskani kosketa teitä.
Olen elänyt kauan tietämättä, -
että rakastaminen aiheuttaa niin paljon kärsimystä.
Voin vain sanoa, mitä tunnen.
Kyyneleet ja kärsimys, joista puhuitte...
Ette tiedä, miten koville ottaa pitää ne sisällään.
Kaikki ajattelevat, että minulla on velvollisuuksia vain valtiota kohtaan.
Samoin teillä.
Flanderi, 1658
Mitä te olette tehnyt, herra Vallot?
Kaksi tyhjennystä ja yhden suoneniskun, ylhäisyys.
Miten te voitte, Teidän majesteettinne?
Minä tiedän, mikä taudin aiheutti.
Olitte liian kauan auringossa.
Marie, jääkää tänne.
Kärsin silloin vähemmän.
Mistä tiedät, että Majesteetti oli liian kauan auringossa ilman varjoa?
En päästänyt häntä silmistäni.
Te hukkasitte hattunne hiekka- särkille. Kuumeenne johtuu siitä.
Eno, Italiassa tehdään likööriä, -
joka parantaa lämmön ja auringonpistoksen seuraukset.
Kyse ei ole auringonpistoksesta. Suonenisku tekee pian tehtävänsä.
Teidän suoneniskunne eivät auta!
Antakaa valmistaa sitä likööriä, eno. Se helpottaa Hänen majesteettiaan.
Tehkää, mitä hän pyytää.
Voin valmistaa sitä itse. - Mitä aineita tarvitset?
Kiinankuorta ja salviaa. - Niitä ei täältä löydy.
Etsikää kaikkialta. Kuninkaan käsky!
Me emme voi hoitaa teitä, jos lääketiedettä taitamattomat...
Tässä ei ole kyse lääketieteestä vaan rakkaudesta, typerys!
Älkää sanoko mitään. Minä tiedän, mitä tämä on.
Kihti.
Huhu kuninkaan sairaudesta leviää, ehkä hänen väitetään jopa kuolleen.
Louvrea pitää suojella. - Jotkut haluavat nähdä teidät vankilassa -
ja toivovat Condén ja kardinaali Retzin paluuta.
Olin väärässä Retzin suhteen.
Mitä olisi pitänyt tehdä? - Katkaista häneltä pää.
Kuningas on saatava ymmärtämään, -
että Dunkerque pitää antaa englantilaisille kiitokseksi avusta.
Ei Dunkerqueta! - Hän ostaa sen myöhemmin takaisin.
Espanjan on uskottava olevansa eristyksissä.
Silloin se suostuu rauhaan -
esittämällä infantan ja kuninkaan avioliittoa.
Avioliitosta on liikkeellä toinenkin huhu.
Että kuningas on vieraillut Margareta Savoijilaisen luona.
Sitä minä halusinkin.
Entä Marie?
Ylhäisyys, voinko tehdä jotain?
Tuokaa minulle kirjoitustarpeet.
En halua salata kuningattarelta mitään.
Tänään tunsin taas kovia kipuja jaloissani, -
mutta todellinen sairauteni, ei näy ulospäin.
Sen aiheuttaa Teidän poissaolonne, ja se on ainoa tuskan aihe.
Pyydän Teitä Jumalan nimessä pitämään huolta terveydestänne.
Kaiken muun edellä.
Tunnen tuskaa tietäessäni, että te kärsitte.
Tahtoisin sanoa teille ääneen monia asioita, sillä niitä ei voi kirjoittaa, -
mutta minun on maltettava paluuseenne, -
jota toivon koko sydämestäni.
Ja lopetan...
Anna
Meidän on mietittävä kuninkaan matkaa Lyoniin -
tapaamaan serkkuaan Margareta Savoijilaista.
Varmistan, että Don Pimentel on läsnä, -
jos hän suostuu tulemaan Madridista.
Sitten näemme, mihin Espanja on valmis.
Käytävään ei saa päästää ketään koko yönä. - Te ette voi jäädä...
Me olemme Lyonissa, emme Louvressa. Täällä ei ole vihollisia.
Teen ensin työtä. Kutsun teidät myöhemmin.
Sanoin, että kutsun teidät myöhemmin.
Olen yksin.
Mitä me teemme?
Savoijin pikku prinsessa näyttää ihastuneen kuninkaaseen.
Ja Don Pimentel on kiukuissaan, kuten oli tarkoituskin.
Kutsun Pimentelin Pariisiin luokseni kysyäkseni, mikä häntä kiukuttaa.
Häntä kiukuttaa pelko siitä, ettei kuningas naikaan Espanjan infantaa.
Haluan, että hän sanoo sen minulle.
Silloin Espanja on asemassa, jossa se voi suostua rauhanehtoihimme.
Sitä minä vain haluan. Rauhaa maani kanssa.
Olen enemmän huolissani Savoijin herttuattaresta.
Luulen, että hän epäilee, -
ettei tyttären avioliitto Ranskan kuninkaan kanssa toteudu.
Taas yksi omatunto rauhoitettavana.
Te tulette hyvin toimeen keskenänne.
Niin kauan kuin lahjoja riittää. Fouquet syyttää taas tuhlaamisesta.
Olen kuullut sellaista puhetta.
Minä tuhlaan, mutta koska Fouquet rikastuu kuningaskunnan varoilla, -
ja tietää, että tiedän sen, -
hän ei evää sitä, mitä pyydän.
Eikö oma omaisuutenne ole yhtä suuri kuin Fouquet'n?
Minä en omista mitään, mikä ei olisi Ranskan tavalla tai toisella.
On myöhä...
Don Pimentel. Ranska ja Espanja ovat ehkä vihollisia, -
mutta ne voivat silti ottaa toisensa huomioon.
Hänen majesteettinsa Filip IV on jopa ajatellut avioliittoa. - Avioliittoa?
Tyttärensä Maria Teresan, Espanjan infantan -
ja Ranskan kuninkaan välillä.
Omituinen ajatus.
Kun kuulimme, että Ranskan kuningas tapaa Savoijin prinsessan, -
lähdin heti matkaan.
Jouduin todistamaan tilaisuutta, joka ärsytti isäntääni kovasti.
Ymmärrän, mutta kuningas Filip IV:nnen suunnitelma -
vaikuttaa minusta hieman äkilliseltä.
Emme ole kuulleet siitä.
Olisin luullut ajatuksen miellyttävän teitä.
Se lähentäisi luonnollisesti Ranskan ja Espanjan siteitä.
Pyyhkisi pois Pyreneiden vuoriston.
Minä näen siinä vain hyviä puolia.
Ensin meidän täytyy perua -
kuninkaamme ja Savoijin prinsessan avioliittosuunnitelma.
Suostuisitteko siihen? Entä kuningas?
Kuningas suhtautuu suopeasti liittoon, -
joka on hänen äitinsä, kuningatar Annan synnyinmaasta.
Minä taas hyväksyn suunnitelman, jos Espanja auttaa minua siinä.
Mitä Espanjan pitäisi tehdä? - Suuria uhrauksia.
Tässä illallisen vaiheessa tarjoan jäädytettyjä sitruunoita, -
joista me Italiassa kovasti pidämme.
Se helpottaa vatsan toimintaa. Ruoka sulaa.
Marie!
Arvaan teidän piinanne. - Ei minua mikään piinaa, Teidän majesteettinne.
Te olette liian rehellinen osataksenne valehdella.
Jos teitä ei mikään piinaa, miksi olette täällä?
Katselen, kun kuningas kulkee ohi.
Huhut avioliitosta pelottavat teitä. - Mistä avioliitosta?
Siitä, mistä olette kuullut paljonkin Don Pimentelin tultua Pariisiin.
Sisareni menevät naimisiin, serkkuni menevät naimisiin.
Te menette naimisiin. Mitä sitten? Kuningas tekee niin kuin muutkin.
Älkää uskoko kaikkea, mitä kuulette Nain vain naisen, jota rakastan.
Tapaammehan me huomenna?
Tapaamme.
Kaunis päivä.
Minun on hyvä olla kanssanne.
Pitäkää kiinni.
Minä rakastan teitä, Marie.
Minä rakastan teitä.
Minun kunniani... - Minulla ei ole kunniattomia aikeita.
Te pidätte minua sylissänne, aina. Ettekö pidäkin?
Aina, Marie. Sinut minä nain.
Te sinuttelette minua!
Sinusta tulee Ranskan kuningatar!
Teidän Ylhäisyytenne. Kuningatar.
Täytyy olla kiireellinen asia, kun Teidän Majesteettinne -
tulee luokseni kaksi tuntia ennen neuvoston kokousta.
Kuningas ei aio naida Espanjan infantaa -
sen enempää kuin Savoijin prinsessaakaan.
Olemme unohtaneet erään. Marien. - Olemme unohtaneet jotain.
Rakkauden. - Rakastavatko he toisiaan?
Kuningas on vannonut Marielle valan, johon tyttö vastasi.
Oletteko varma?
Nuori markiisi, joka tarkkaili heitä puolestani, oli yksiselitteinen.
Hyvä on.
Miten rakkaudelle pannaan piste?
Pelkään, etteivät keinot ole kunniakkaita.
Ludvigin on naitava serkkunsa Maria Teresa!
On helpompaa solmia rakkaudeton avioliitto -
kuin irtautua rakkaudesta ilman avioliittoa.
Minä pyydän, Giulio. Jos veljeni kuulee uudesta vaarasta...
Älkää hätääntykö. Mietin asiaa Flanderin sotaretkellä, -
kun näin ystävyyden kehittyvän kuninkaan ja Marien välillä.
Ajattelin... saattaa Olympen uudestaan hänen tielleen.
Olympe on naimisissa! - Sen voi jättää huomiotta.
Minä en hyväksy ajatusta.
Vaikka vakuuttaisin, että aviomies olisi ihastuksissaan?
Minä en ole luonteeltani myöntyväinen.
Siinä tapauksessa heidät pitää erottaa.
Kuningas!
Teidän majesteettinne, suuri kunnia...
Kuulin, että olette sairas.
Kihti vaivaa taas.
Minäkin kärsin.
Päätöksestänne lähettää Marie tiluksillenne Aunisiin.
Se on Majesteetin parhaaksi. Ja hänen.
En näe päätöksessä mitään hyvää.
Voisitteko tulla lähemmäksi, Teidän majesteettinne?
Vielä hieman.
Suostuuko Teidän Majesteettinne yhä naimaan Espanjan infantan?
Hän ei ole etusijalla. - Valtion etu vaatii sitä.
Kuningatar ja minä olemme todistaneet sen teille.
Avioliitto ei ole syy Marien pois lähettämiseen. Hän voi jäädä hoviin.
Ja te otatte hänet rakastajattareksi vaimonne nenän edessä.
Ei, Teidän majesteettinne.
Se olisi varmin tapa tehdä sekä itsenne että hänet onnettomaksi.
Lähden heti kun kykenen tapaamaan Don Luis de Haroa, -
Hänen majesteettinsa Espanjan Filip IV:nnen ministeriä.
Kunnianne kulkee eteenpäin.
Emme voi pysäyttää sitä.
Te olette ollut niin hyvä minulle, eno, -
etten olisi halunnut tuottaa teille harmia liian eläväisellä luonteellani.
Ehkä en ansainnut olla hovissa...
Kuningas!
Sain luvan kirjoittaa teille.
Te olette kuningas... ja te itkette.
Rouva, matka St-Jean-de-Luziin aiheuttaa minulle suurta piinaa.
Kuninkaan avioliiton järjestäminen ei ole helppoa, -
ellei hän unohda sitä yhtä mielestään.
Intohimo ei saa hallita suurta kuningasta.
Myötäjäisten kohdalla muistanette, että voidakseen naida infantan, -
Ranskan kuninkaan on palautettava tiettyjä alueita Espanjalle.
Heti kun Ranska saa takaisin tiettyjä muita alueita.
Infantan on myös luovuttava isänperinnöstään -
vastineeksi myötäjäisistään.
Sitä en muista.
Oletteko unohtanut keskustelumme Pariisissa?
Jos infanta perisi isänsä, Ranska voisi jonain päivänä hallita Espanjaa.
Don Luis...
Te olette taitava ministeri ja palvelette suurta kuningasta.
Olen valmis kertomaan isännälleni ja kuningattarelle oikeutuksista, -
joista te muistutitte.
Pyrin selvittämään, mitä korvauksia me teille annamme.
Emme ilman vastinetta kuitenkaan.
Mitä vastinetta?
Mikään ei oikeuta rahalliseen korvaukseen.
Tämän avioliiton lisäksi, Don Luis, -
te haluatte yhtä kovasti kuin minä rauhaa Ranskan ja Espanjan välille.
Me hyväksymme ehdot 500 000 ecullä.
Millä? - 500 000 ecullä.
Emme vaadi, että se maksetaan kokonaisuudessaan kerralla.
Lääkärinne ovat huolissaan, Ludvig.
He väittävät kuitenkin parantavansa minut.
Te ette syö enää.
Te ette nuku.
Marie itki kokonaisen päivän. Hänen kirjeensä oli kyynelten tahraama.
Kirjeenvaihto on teille pahasta. - Marien poissaolo on ollut pahasta!
Kardinaali auttaa teitä selviämään tästä koettelemuksesta.
Hän ja te minulle tämän koettelemuksen järjestitte!
Teillä on hallussanne myrkky ja vastamyrkky, -
mutta annoitte minulle vain myrkkyä.
Hovihan lähtee Bordeaux'hon?
Haluan, että pysähdymme Brouagesssa. Haluan tavata hänet.
Se olisi epäviisasta.
Minä olen kuningas.
Ja kuningas määrää!
Oli raskas päivä, -
mutta Teidän Ylhäisyytenne ansiosta olemme edistyneet valtavasti.
Pahuksen hyttyset.
Ja mikä meteli!
Ne ovat valaanpyytäjiä, jotka juhlivat Teidän Ylhäisyyttänne.
Hyppelevät vain raivokkaasti tamburiiniensa säestyksellä.
Sulkekaa ikkunat ja antakaa Hänen ylhäisyytensä levätä.
Minun on vastattava kuninkaalle.
Hänen on kerrottava minulle, minne minun pitää mennä, -
kun rauha on allekirjoitettu.
Sitten hän ei ole enää vihainen.
Teidän Ylhäisyytenne ei voi kirjoittaa sitä!
Onko minun mieluummin odotettava häpäisyä?
Onko hovi jo saapunut Bordeaux'hon?
He pysähtyivät.
Mihin?
Kuningas halusi pysähtyä Brouagessa.
Jättäkäämme heidät kahden. Tämä on epäilemättä viimeinen kerta.
Minun kuninkaani.
Minun kuninkaani. - Marie.
Tulitteko vapauttamaan minut?
Minä rakastan vain sinua.
Rakastan vain sinua koko elämäni.
Te menette naimisiin infantan kanssa.
Teen velvollisuuteni kuninkaana.
Me emme siis tapaa enää.
Minun on sanottava ''hyvästi'' tänään.
Muistatteko Chimènen sanat?
Minä etsin hiljaisuutta ja yötä itkeäkseni.
Lähtekää nyt.
Minä pyydän.
Leivoksia!
Blanchardilla kaikki uutuudet!
Kuningas ja kuningatar rakastavat toisiaan. Eläköön avioliitto!
maaliskuu 1661
Olen vierellänne niin paljon kuin toivotte.
Teidän Majesteettinne hyvyys minua kohtaan -
panee surkuttelemaan tilaa, jossa olen, -
koska en voi enää palvella teitä.
Teillä on vielä paljon opetettavaa minulle.
Ja teillä paljon anteeksiannettavaa minulle.
Minä riistin teiltä Marien.
Mikään ei ole raastanut enempää sydäntäni.
Minun oli tehtävä se.
Jonkin ajan kuluttua te olette samaa mieltä kanssani.
Te olette antanut minulle runsaasti rakkautta ja hyviä periaatteita.
Sallikaa minun antaa vielä viimeinen.
Teistä tulee suuri kuningas, -
jonka hallituskausi valaisee maailman, -
jos te hallitsette yksin.
Yksin.
Kiitos.
Jos vain voisin ottaa kärsimyksenne, minä kestäisin ne.
Minun on opittava kärsimään.
Olen sen velkaa Jumalalle.
Minä en elä kauan, jos te lähdette.
Nyt minä tiedän, ettei rakkaus lopu koskaan.
Kuningas rakastaa Marieta ikuisesti, ja Marie kuningasta.
Minä olen rakastanut teitä...
Minä rakastan teitä.
Sielläkin, minne menen rakastan teitä yhä.
Giulio!
Minä rukoilen! Lisää aikaa!
Sydämeni on sykkinyt vain teille.
Se kutsuu teitä ikuisesti.
Pahimman tuskan tuottaa... että joudun jättämään teidät.
Sallikaa minun lähteä, rouva.
Ystäväni.
Hyvästi, Anna.
huhtikuu 1689
Muistelmanne eivät kärsi, -
vaikka jättäisitte pois muutamia kardinaalin teille uskomia kirjeitä.
Herra Jeure... ette kerro mitään äidistäni kuningatar Annasta -
kardinaalin kuoleman jälkeen.
Rouva de Motteville kertoi vain, ettei kuningatar näyttänyt tunteita, -
jotka olisivat voineet paljastaa hänen salaisuutensa, -
mutta lausui hyvin hiljaisella äänellä herra Corneillen säkeen:
Etsin hiljaisuutta ja yötä itkeäkseni.