Na samem začetku krščanske dobe,
so Rimljani skušali širiti svoje cesarstvo na neznana ozemlja.
Preko Grčije in Turčije,
preko puščav severne Afrike,
preko sušnih ravnic Libije,
preko krvavih bojišč v Franciji,
vse do konca sveta, ki so ga poznali.
Do 45. oziroma zadnje province rimskega cesarstva,
Britanije.
Mala kraljestva,
ki so nastala na tem neprijaznemu otoku,
so nadzorovali rimski častniki,
ki so bili izurjeni samo v vojaških veščinah.
Skušali so vladati razumno, kar ni bilo enostavno.
Poveljevali so manj kot 40.000 možem,
z ranjenim vojaškim ponosom.
Sedaj, po koncu bojev,
so si želeli samo še vrnitve na sončno obalo
in domačije v Italiji.
Želeli so proč iz deževne dežele,
ter stran od razbojnikov, ki so jih še vedno ogrožali.
Prekleta dežela! Dajmo!
To je bila dežela,
kjer so druidski svečeniki imeli popolno oblast nad ljudmi.
Napovedali so, da bo nekega dne prišla oborožena ženska,
ki se bo s svojim mečem zoperstavila Rimljanom.
Ta ženska bo postala ...
VIKINŠKA KRALJICA
Britanci so zares spretni s svojimi bojnimi vozovi.
Octavian, je to vse, kar lahko poveš o njih?
Cezar je s temi bojnimi vozovi že dvakrat doživel poraz.
To je bilo že pred 100. leti. Sedaj so bolj prijazni.
Prijazni ali miroljubni?
To ni ista stvar.
To ohranja mir, rimski meč. Kaže, da si pozabil na to.
Nisem pozabil, da sem vrhovni guverner, Octavian.
Včasih moram spomniti tebe.
Živel Justinian!
Tristram!
Moj sin, Fergus.
Odlično vozi bojni voz. Lahko si ponosen.
Octavian, je Rim sprejel kraljevo oporoko?
Tiberion ravno prinaša odgovor.
Cesar jo je odobril.
Dobro. Pohiteti moramo.
Kralju Priamu ne kaže dobro. Druidski svečenik že vodi obred.
Druid? Ta vera je prepovedana.
Octavian, ljudje smo. Samo to.
Druidska vera vnaša nemir. Napeljuje na izdajo.
Umirajoči mora moliti, če hoče upati na vstajenje.
To je proti volji cesarja Nera. Obred je odvraten ... -Dovolj.
Cesar Nero bo podedoval polovico kraljestva,
kar je več kot poštena menjava za druidski obred.
Jezdili bomo dalje!
V hribih bodite previdni. Opozori može, tam so razbojniki.
Octavian, prevzemi poveljstvo! Centurija! Pripravite se ...
Tristram!
Kje si?
Ni se še vrnil, oče. -Nazaj ...
Moja oporoka ...
Ne potrebuješ je.
Nujno jo potrebujem, Salina.
Nikoli je ni napisal! -Beatrice ...
Vse nas je izdal.
Maelgan!
Gospe, zelo blizu smrti je.
Mora živeti, da zapiše svojo voljo.
Bolje je, da umre.
V oblakih je zapisano, da bo kralj zapisal voljo,
in ti boš nosila bojno opremo.
V svoji desnici boš držala meč.
To je zapisano!
Grmenje ... imenoval bom svojega naslednika. -Naslednika?
Beatrice ...
bila bi logična izbira.
Vendar to ni pametno.
Ti in Rimljani ste kot noč in dan.
Kako moreš? Sem prvorojenka.
In tvoja povezava z druidi ...
lahko vodi samo v propad.
Druidi so svečeniki tvoje skrivne bratovščine.
In ti, Maelgan ...
želiš vladati tej deželi.
Ali zanikaš to?
To bi nas vse pogubilo.
Najmlajša Talia ...
Tvoja nedolžnost in dobra volja,
bi lahko zadostovali za vodenje dežele.
Lahko izberem tebe.
Žal ...
je treba imeti nekaj več.
Dolgo sem razmišljal ...
Salina ...
tebe sem izbral.
Vladala boš strpno ...
in z razumevanjem,
kot tvoja mati.
Postala boš vikinška kraljica.
Pridi bliže, otrok.
Moj ... blagoslov.
Justinian je tukaj, vaša visokost.
Justinian? -Da ... vaša visokost.
Oporoka?
Takšna, kot ste zahtevali.
Preberite jo.
Jaz, Tiberion, zakoniti notar rimskega sodišča,
sem zapisal zadnje želje in oporoko kralja Priama
na britanskem otoku.
V skladu z njegovo voljo, ponovno združeno kraljestvo ...
pripada cesarju Neru in hčeri, naslednici kralja Priama, kraljici.
Lastnoročno podpisano, na današnji datum.
Oče, ne moreš podpisati tega.
Tvoji ljudje ne bi sprejeli tega!
Sprejeli bi, če bi imeli izbiro.
To je najbogatejše ...
najbolj miroljubno kraljestvo ...
na britanskem otoku.
Z mojim podpisom ...
tako ostaja še naprej.
Oče!
Tyr!
To je božje znamenje!
Jaz Maelgan ...
z močmi danimi od Zevsa in tega srpa,
ti dajem moč, Salina,
kraljica otoka, pred svetim imenom,
zlatega srpa, da boš modro vodila ljudi.
Da jih boš varovala in branila pred tistimi,
ki jim želijo škodovati, jim skušajo ukazovati,
ali jih hočejo zasužnjiti! -Dovolj!
Salina, zdaj, ko si kraljica ...
Rotim te, vladaj modro.
Polovica dežele pripada cesarju Neru.
Ukradene z zvijačo!
Ne nakopljite si vladavine druidov.
Smo zakoniti voditelji ljudstva!
Podrejeni ste Rimu! Ubogajte! -Nehajte!
Ne morete mrtvemu kralju pustiti, da počiva v miru?
Pojdite. Vsi.
Pustite me samo z njim.
Prosim vas.
Tristram ...
Kako naj bom kraljica?
Nastopil je čas za žensko, čas za kraljico.
Oče, pomagaj mi.
Gremo že, možje! Saj niste pobarvani britanski divjaki.
Catus, konji.
Kdaj želite videti našo kraljico?
Vaše veličanstvo ... -Prošnjo imam, preden odidete.
Kaj želite? -Kralj ... Da je telo mojega očeta sežgano na grmadi,
pred njegovim ljudstvom.
To je druidsko! -Da.
Veste, da rimski zakoni ne dovolijo druidskih obredov.
Britanski zakoni dovolijo.
Britanski zakoni so sedaj deljeni.
Tristram, moder mož si. Kaj meniš?
Drevo, ki kljubuje vetru, zdrži najdlje.
Imate moje dovoljenje. -Hvala.
Osiris, daleč proč od Londona si.
Kaj bogat trgovec počne tukaj?
Prišel sem se poklonit novi kraljici.
Verjetno le tvoj pohlep skuša priti do zlata, kajne?
Sem vaš zvesti služabnik, vrhovni guverner.
Nisem vrhovni guverner. Ne še.
Centurij, kaj je bilo? -Zaseda, gospod. -Kaj?
Kolona ... britanski napad.
Mrtvi? -Dva.
Ranjenih? -Osem.
Umikam mojo privolitev.
Druidskega obreda ne bo!
Kako to mislite? -Tako bo, dokler ne ukrotite divjakov!
Moji ljudje niso divjaki!
Od sedaj naprej ne bo več javnih obredov. Razumete?
Ste razumeli?
Razumem. -Dobro!
Pripravite grmado za nocoj.
Zevs!
Sprejmi Priamovo telo,
ter poskrbi, da njegov duh ne bo izgubljen. -Zevs! Zevs!
Sedaj molimo, da njegovo telo in novo življenje
postaneta plodna. -Zevs! Zevs!
Pri svetem hrastu te prosimo,
da njegovo novo telo postane trdno kot kamen,
da nam njegovo novo življenje pomaga,
da prepodi vsiljivce
iz naše dežele! -Zevs! Zevs!
Zevsu bomo darovali devico ...
da bodo naše besede uslišane! -Ne!
Če bo devica žrtvovana, bo darovana nam!
Hočem jih žive!
Spravite jih nazaj!
Vzemite jih vse v London. V Rimu potrebujejo sužnje.
Stojte, stojte!
Obred za pogreb britanskega kralja
je v tej deželi starejši od rimskih zakonov.
Tu velja en zakon ... naš. In vi ga kršite.
Kdo vam je to ukazal?
Dobro vprašanje, Catus.
Kakšen je odgovor, Catus?
Kdo je dal ukaz? Octavian?
Gospod, to je javni druidski obred
in pomeni izdajo.
Prepovedali ste javne obrede.
Lahko vidite, da je ta zaseben.
Izpustite ujetnike in predajte ranjene.
Pojdite nazaj v vasi. Vsi!
Catus! Povedi može nazaj v tabor.
Živel Justinian! Rimljan, ki nas razume.
Ne razlagaj si narobe, kar si videl nocoj, Maelgan.
Če hočem, sem lahko krut.
Nobenega zakona ni, ki bi lahko uničil nauk
in moč druidov. -Maelgan ...
Justinian se je danes pokazal kot prijatelj.
Moja gospa ...
Ne zavračaj moči tistih, katerih pomoč boš potrebovala.
Moja družina je hvaležna za to, kar ste nocoj storili.
In kraljica? Je tudi ona?
Živel Justinian.
Catus je do nadaljnjega enotam omejil gibanje.
Ravnal je po mojih navodilih.
Seveda. Ni dovolj bister, da bi ukrepal po svoje. No ...
Tvoja razlaga ... Catus me ne zanima.
Nisem menil, da bo potrebna razlaga.
Britancem ste dali navodila. Niso jih ubogali.
Ukrepal sem. -Ti si ukrepal? Ukrepal si?
Octavian, kdaj te bo izučilo?
Zdi se mi ...
Nič ne razumeš! Nikoli!
Octavian ... dlje od mene služiš temu cesarstvu.
Položaj sem dosegel
s trdim delom in izkušnjami, ne zaradi prijateljev v Rimu.
Moj položaj je nad tvojim, če se ti zdi nepošteno ...
Taka so pač dejstva.
Sem vrhovni guverner.
Vse dokler bom na položaju, nameravan tudi vladati,
brez vmešavanj s tvoje strani. Ti je jasno?
Visokost, vas lahko spomnim, da ste vojak ...
rimski vojak.
S spoštovanjem predlagam, da se tako tudi obnašate.
Octavian!
Imaš moje dovoljenje ... lahko greš.
Takoj ...
Živel Justinian. -Veličanstvo, konje imamo za vas.
Čemu? -Menda ne mislite s tem loviti divje svinje?
Zakaj ne? -Teren je grbinast. -Navajeni smo na to.
Poskusite.
Pri Jupitru, da bom.
Dajte, vzemite mojega.
Teren je grbinast.
Semkaj!
Salina, Salina! Počasneje!
Čudno, da se zgodi to meni ...
Govorim o ljubezni.
Čudno, da se pripeti meni. Na ta način ...
Obžaluješ to, Salina? -Ne.
Potem sva dogovorjena.
Dogovorjena? -Oznanila bova poroko.
Mar rimski guverner ni primeren za kraljico?
Če bodo druidi dovolili. -Nimajo več moči.
Kar ljudje čutijo, ne morejo spremeniti niti rimski zakoni.
Kar čutiva midva, ni pomembno?
Ne. Sedaj sem kraljica.
Da bi le moj oče izbral Beatrice.
Sedaj se posvetiva sebi in trenutkom sreče.
Justinian, moraš razumeti ...
Vi Rimljani morate razumeti,
ne morem zasejati razdora med mojim ljudstvom.
Govoriš po rimskih zakonih.
Poroka bo okrepila mir.
Če bi imela sina ...
tvojega sina ...
bi ga po naših zakonih sprejeli vsi.
Druidi morajo dovoliti poroko.
Jaz sem guverner.
Zakoni se lahko spremene ....
To ne bo spremenilo ljudi.
Pridobiti moram dovolj ljudi,
da se bo s spremembo strinjal tudi vodja druidov.
Moj ubogi Justin ... Ne poznaš Maelgana, kot ga jaz.
Samo božja znamenja lahko storijo to, ne ljudje.
Moliva, da bodo znamenja ugodna.
Glejte znamenja v vetru in zraku!
Ne zanima me, kaj stari mož vidi v oblakih.
Salina ima pravico do sreče.
Tudi Justinian mi je všeč.
Rimljan je!
Človek je. -Ne moremo mu zaupati.
To velja še od Nera.
Torej, Dalan?
Slaba znamenja, oče.
Naučil se je. -Kaj se je naučil?
Deželo bo prekrila kri.
Možno ...
Ljudje so v pričakovanju sklenitve zakonske zveze,
ne zanimajo jih ambicije druidov!
Prihrani besede za sodišče, Tristram.
Če samo pogledate,
boste videli. Volja Zevsa je jasno zapisana.
Prihodnost je tam,
zapisana v oblakih!
Dež.
Ko bo rimsko jeklo prebodlo tvoja prsa,
si boš morda spet želel nazaj priklicati ta dan.
Da, Tristram ... Tudi to je zapisano v oblakih.
Dobro, Maelgan ...
odobravaš to poroko ali ne?
Kraljica Salina se ne bo poročila! Ne sedaj, niti kdaj drugič.
Tvoja kraljica si želi poroke. Moraš se strinjati.
Tudi kraljica potrebuje sporočilo od Zevsa.
Morda morajo proč druidi.
Grožnje?
Tristram, bodi skeptičen, če sam tako želiš.
Še nekaj ti povem.
V bližnji prihodnosti bo Salina sama
prosila za moč druidov,
da se prekine zveza z Rimljani, ki bodo zavojevali to deželo.
Medene tedne bova preživela v veliki beli vili ob morju.
Vsako jutro pred zajtrkom bova plavala. -Ne ...
Morje je tam toplo!
In temno modro, temno modro kot ...
Kot tvoje oči.
Imela bova majhno barko za ribarjenje. -Ne ...
Ti boš ribaril.
Sončila se bom, dokler ne bom imela kože kot nubijski sužnji.
Pila bova vino. Veliko, veliko vina ...
Padel boš ven iz čolna. -Ne! Zvečer na terasi.
Gledala bova, kako bodo sužnji prinašali grozdje in prepevali.
Grozdje? -Male okrogle jagode.
Iz njih iztisnemo vino. -Potem to pijete?
Sonce vedno sije. Pri nas nikoli ne dežuje.
To je najlepši kraj na svetu.
In ... -In ...
In živimo ... srečni.
Če je to volja bogov ...
Moliva, da bo.
Salina, glej.
Vodja druidov je zavrnil, moja gospa.
Preveč sem bil popustljiv. Rimska disciplina ...
Ne, Justinian. Spopad z druidi bo ljudem prinesel samo nevšečnosti.
Vse, za kar je živel moj oče, bo propadlo.
Ukaži mu, da spoštuje zakone. Saj si kraljica!
Maelgan govori v imenu bogov.
Vaši bogovi so politične narave.
Nič manj kot rimski, ko vam to ustreza.
Hvala za opozorilo, Tristram.
Ampak celo v Rimu so včasih ljudje glasnejši, kot bogovi.
Kraljica mora slišati celo prerokbo.
Rekel je, dežela bo prekrita s krvjo ...
Čigavo krvjo? Je povedal? -Obstaja upanje ...
Dobro rečeno, britanska prijatelja.
Kraljica se ne more poročiti brez blagoslova druidov.
Kar tako se ne da spremeniti tisočletnega verovanja.
Če bodo ljudje na najini strani, bodo v to prisiljeni.
Veličanstvo, kot sem rekel, ne zmorem plačati vsega.
Ne s tako slabo žetvijo, kot smo jo imeli.
Veličanstvo, razumite ...
Tako kot jaz, vidite, kakšno je življenje.
Obljube druidov bi se izpolnile,
če bi jih poslušali.
Tokrat so nas pustili na cedilu. Dopustite veličanstvo, kot vedno.
Povej bistvo. -Ja ...
Dejstvo je, da ne morem plačati davkov.
Ne vseh ... razen, če ne prodam enega vola.
Če ga prodam, potem ne bom zmogel obdelati njive.
To pomeni še slabšo žetev prihodnje leto.
Veličanstvo, razumite ...
Dovolj! -Da, veličanstvo.
Veš, da moraš plačati rimske davke.
Vem, vaše veličanstvo. Zares.
Veš, zakaj moraš plačati? -Da, gospod. -Zakaj?
Torej?
Ker nas tepete, če jih ne!
S tem denarjem smo zgradili nove ceste,
ter plačevali vojsko, da vas je varovala. Ceniš to?
No, povej ... -Da, cenim.
Nisi videti navdušen.
Dovolite mi, general.
Star sem že.
Nikoli nisem zapustil te vasi. Tudi sedaj je ne bom.
Čemu potem meni nove ceste?
Koliko dolguješ?
Dvajset novcev.
Koliko lahko plačaš?
Šest.
Potem plačaj šest. Ostalo ti je oproščeno.
Če se vaše veličanstvo strinja ...
To je zelo velikodušno.
Zakon nalaga plačilo vseh davkov v celoti.
Zakon je bil sprejet v Rimu. Tu ni Rim.
Cesar mora odobriti ...
Tiberion, ne skrbi. Nadomestili bomo izgube.
Dovolite mi, vaše veličanstvo.
Tudi jaz ne zmorem plačati celotnega davka.
Osiris, si imel slabo žetev?
Vaše veličanstvo, nisem kmet.
Niti ... -Kaj si potem?
General, kupujem in prodajam.
Torej si trgovec.
Si dober trgovec?
Lahko bi rekel, da sem.
Dobro. Imaš potem dobiček?
Majhen dobiček, ja ...
Tvoje stranke menijo, da si preveč skromen trgovec.
Tvoja oblačila kažejo,
da ustvariš kar lep dobiček.
Časi so težki.
Vedno so. Za vse nas.
Ali pri svojem poslu,
uporabljaš naše nove ceste?
Včasih.
So te pri tem kdaj oropali?
Nikoli.
Potem ti zaščita naših vojakov koristi?
Da, gospod. -Odlično!
Trgovec, koliko dolguješ?
Moj davek je dvajset novcev.
Verjetno se strinjaš, da to ni zadostna cena,
za vse, kar ti mi nudimo.
Če malo razmislim, bi bilo veliko bolj pravično ... petdeset novcev.
Petdeset?
Razen, če vaše veličanstvo meni, da sem preveč, ali premalo strog.
Vem, da ta mož lahko plača.
Potem smo dogovorjeni.
Vi, bogati trgovci ...
Obogateli ste s trgovanjem,
vaši rojaki pa so revni.
Njihovi davki bodo zato znižani in vaši zvišani, da izravnamo razliko.
Ta človek je nemogoč, nevzdržen ... -Ja.
Kaj lahko storimo?
Imam prijatelja ... vplivnega prijatelja v garnizonu.
Vrnil mi bo za pretekle usluge.
Dobro ... nadaljujte!
Se bodo davki res znižali?
Nekaterim olajšave, drugim dodatne dajatve.
Govorijo o šibkosti.
Ko zavojevalec postane šibek, pomeni, da je utrujen, strahopeten.
Justinian, za tvoje dobro ... -Za dobro tvojih prijateljev ...
Ne mislim nase, ampak na cesarstvo.
Seveda ...
Moramo vedeti, kaj so Britanci ...
Zavojevano ljudstvo, ki Rimu plačuje dajatve.
Zaradi moči ... našega meča. -Kdo je osvajalec?
Jaz ... -Ne vidiš stvari.
Strinjam se, da se mora vojska ravnati po zakonu.
Tu gre za navadne ljudi, ne pa za izurjene vojake.
Ko njim uspeva, uspeva nam. Rimu uspeva.
Če jih obremenimo z davki, ne bo dobro za nikogar.
Izhaja tvoja dobrota do Britancev iz ljubezni do cesarstva?
Ali gre za ljubezen do ene osebe, ki vpliva na tvoje odločitve?
Izgini stran od mene! Izgini že!
Živel Justinian.
Tudi ti, Tiberion?
Kaj misliš? -Prosim te ...
Tvoje obnašanje do kraljice je precej nepremišljeno,
skoraj nevarno. -Ampak je zabavno, kajne?
Ko se bo to prijelo, bodo ljudje hiteli k nam.
Postali bomo junaki. -Pa potem?
Znebili se bomo druidov.
In ti poročiš kraljico. -Da ...
Zakaj smo se zbrali?
Da rešim vaše riti, dokler jih še imate.
To vas bo stalo ... -Denar, ja ...
Če Justinianu uspe, nam ga nič ne ostane. -Zato ...
Čimprej se ga znebimo, tem bolje.
Mi se ga bomo znebili? -Ne, druidi.
Mi smo trgovci, kolega. Naša naloga je obračanje denarja.
Maelgan zbira moči. Kupili jih bomo.
Maelganova želja po moči je njegova slabost.
Mi bomo postali močni.
Kolega, vsak človek ima slabosti.
Polij! Polij vse, kar imaš.
Dekle, začni.
Nihče ne ugovarja ...
Razen vrhovnega guvernerja.
0bstaja kakšna možnost? -Nobena!
To ...
bi se dalo urediti.
Povej, trgovec!
Recimo, da se daleč od tu ... spet pojavi druizem.
Recimo ... v Angleseyu.
Vojaki bi morali iti tja.
Kdo bi jih vodil? Jaz.
Ampak ... recimo, kaj pa, če vas ni, da jih vodite.
Da ste drugje ... Lahko vam s kolegi pripravim majhen upor.
Potrebujem le nekaj prostovoljcev.
Ko boste proč, lahko v Angleseyu
zanetimo večji upor in tja bo moral Justinian.
Kaj bo, ko odide? -Vi se vrnete ...
in postanete vrhovni guverner, ki bo vodil deželo, kot se spodobi.
Trgovec, kaj tebi ustreza? -Tisto, kar bo najbolje za oba.
Najbolje bi bilo, da se Justinian sploh ne vrne.
Stotine jih je prišlo s hribov. Obarvanih z modro barvo ...
Oboroženi? -Do zob.
Presenetili so nas in nič nismo mogli storiti.
Ne nosimo orožja, nismo podvrženi zakonom ...
Ja ... povej dejstva. -Kaj je z ostalimi?
Mrtvi, umorjeni ... pobiti, do zadnjega ...
Plačal sem petdeset novcev. Petdeset! -Kako si ti ušel?
Naredil sem se mrtvega. Ni bilo težko ...
Bil sem blizu smrti. -Pošljite po Octaviana.
Kdaj se je to zgodilo? -Pred tremi dnevi.
Tri dni sem še pešačil do sem.
Divjaki so mi ukradli vse mule.
Si slišal?
Cel garnizon govori o tem. Želiš, da grem? -Da.
Vzemi vojakov, kolikor jih rabiš. -Ne bo dolgo trajalo.
Njega vzemi s seboj. -Kaj?
Pokazal boš, kje se je zgodilo.
V Anglesey!
Smrt Rimljanom! -Smrt Rimljanom!
Smrt Rimljanom! Smrt Rimljanom! Smrt Rimljanom!
Imam važno novico. -Novico?
Upor druidov. Pri svetem ognju v Angleseyu.
Fergus se jim je pridružil. -Vem. -Veš?
Tudi Beatrice je z njim.
Kaj bo, če se razširi do sem?
Justinian z legijo odhaja v Anglesey.
Druide bo uničil za vedno!
Fergus! -Z njimi hoče biti. -Salina ...
Karkoli je storil, želim, da živi.
Justinian ti bo prisluhnil. Govori z njim, preden odide.
Prosi ga za milost! -In za tvojo sestro?
Ubogi otrok.
Ubogi oče ... -Nimam sina.
Justinian mora to storiti. Odjezdila bom do njega.
Gremo ... dajmo!
Dajmo ... Pazite na razmak!
Gremo ...
Dajmo ... v vrsto!
Ko se Octavian vrne, prevzemi komando.
Pod njim me skrbi za Britance. Me razumeš? -Razumem.
Živel Tiberion. -Živel Justinian.
Naprej marš!
Gospod, njihova kraljica je.
Nadaljujte, pridružim se vam kasneje.
Naprej marš!
Moram iti. -Ne more Tiberion?
Salina ne ... civil je. Nadomešča me.
Do Octavianove vrnitve?
Vse se dogaja tako hitro.
Želiva se poročiti. Maelgan nasprotuje.
Ljudem približaš zakone in druidi se uprejo.
Sedaj moraš proč.
Ne vem, kaj si ti misliš,
ampak meni se vse to zdi kot nekakšna zarota.
Ko se vrnem, se poročiva.
Druidi bodo poraženi za vedno.
Kako dolgo te ne bo? -Verjetno šest tednov.
Morda manj. -Šest tednov?
Brez tebe ...
Objemi me.
Sedaj so moji že daleč.
Ne boj se Octaviana. Res je ambiciozen,
vendar ve, da odgovarja meni.
Justin ...
Tristramov sin se je pridružil druidom.
Storil bom, kar lahko ... -Razumem. Hvala.
Počakali bomo, da bo na poti za Anglesey. Nato napademo!
Zaslužiš si udarce z bičem! Odpeljite jo! Naravnost v Rim!
Za zdaj nam dobro kaže.
Rimljani bodo zadovoljni s sužnji.
Zadovoljni ... upam, da bo tudi svečenik.
Strnite vrste!
Držite položaje!
Moje blago, veličanstvo. Vse so vzeli, skupaj z zlatom.
Vse so vzeli, zaradi davkov ...
Sina so mi odpeljali ... da bo služil v Rimu.
Kaj bomo storili? Kaj bomo storili?
Vem, kako trpite pod Octavianovo vladavino,
vendar moramo potrpeti. Vsi mi.
Justinian se bo vrnil, obljubim.
Toda kdaj?
Veličanstvo, ni ga že šest tednov. Ne moremo več čakati!
Kraljica ...
Vaša kraljica je utrujena. Zadnje tedne ni veliko počivala.
S spoštovanjem gospod, hočemo imeti odgovor!
Dobite ga ... jutri.
Salina ...
Dolgo sem razmišljal
in izbral sem tebe.
Vladala boš potrpežljivo
in z razumevanjem. Tako kot tvoja mati.
Postala boš vikinška kraljica.
Ne more ti več pomagati, otrok moj.
Samo jaz ti lahko. -Kako si drzneš priti nazaj?
Tvojo usodo držim v rokah. Ne moreš je zaobiti.
Že davno nazaj jo je napisal Zevs,
v oblakih, vsem ljudem na očeh.
Zapisana ... in sporočena meni!
Tvoj glas se bo slišal po vsej deželi.
Salina, resnico govori. -Kraljica bo vzela meč
in pregnala osvajalce iz dežele.
Moč je razdvojena ... -To je delo bogov, ne vidiš?
To je njihovo delo ... znamenje!
Vzemi meč!
Povedi svoje ljudstvo!
Octavian, vem, da ne bi smel kritizirati tvojega dela.
Potem ti ni treba.
Justinian mi je dal točna navodila.
Justinian ... Justinian je daleč proč, Tiberion.
In ne bo se kmalu vrnil.
Če se sploh bo.
V njegovi odsotnosti želim ravnati, kot je naročil.
Zavrnjeno. S tem sva zaključila.
Še o eni stvari bi rad govoril s teboj, Tiberion.
Oporoka, ki jo je podpisal umrli kralj.
Je bila poslana nazaj v Rim?
Ne, še vedno jo imam.
Uničil jo boš, ter napisal novo.
Prepričan sem, da nekdo kot ti, lahko brez težav ponaredi podpis.
Zahtevaš nemogoče. -Nič ni nemogoče, če je to ukaz.
Rim ne bo dopustil tega.
Navdušen bo. -Oporoka je bila prebrana pred pričami.
Priče? Tri neumna dekleta, druidski upornik in mrtev kralj.
In Tristram. -On bo tiho.
Sin se je pridružil upornikom. -Ne morem storiti tega.
Ukazal sem ti.
Nekoč sem bil suženj.
Bil sem celo nižje od teh ubogih Britancev.
Veliko let sem se učil, da sem se rešil okov,
ter dosegel položaj, na katerem sem sedaj.
Raje spet postanem suženj, kot da izgubim svojo čast.
Potem jo pa obdrži.
Catus!
Padel je v zasedo in umrl kot junak. Poskrbite zanj.
Preiščite njegove prostore. Nekaj moram uničiti.
Odločila sem se.
Tristram bo Justinianu sporočil, kaj se dogaja tukaj.
Veličanstvo, to bo predolgo! -Jahal bom podnevi in ponoči.
V Angleseyu bom pred spremembo lune.
Gospod, tudi vrniti se morate. Drugače bo prepozno.
Rimljanom moramo odgovoriti na edini način, ki ga razumejo,
dokler ne bo prepozno. -Vem, da ste veliko izgubili,
ter koliko ste pretrpeli.
Vem tudi, da britanska kri ne sme teči po naši deželi.
Bodimo potrpežljivi.
Veličanstvo, vsi vemo, da so vaši nameni plemeniti.
Samo orožje potrebujemo, da umremo z njim v rokah.
Nočemo, da nas teptajo kot mrčes!
Moj oče, tvoj kralj,
je hotel mir v naši deželi.
Želel si je, da bi Britanci in Rimljani živeli skupaj.
Ko bo Justinianu uspelo izpolniti njegovo oporoko ...
Oporoka? Kakšna oporoka?
Octavian, na to razpravo nisi bil povabljen.
Kaj? Le še naša popustljivost vam dopušča, da živite tukaj.
Le še vaša osornost je večja od vaše nevednosti.
S prizanesljivostjo je konec.
Ne bomo več popustljivi.
Cesarstvo zahteva zlato.
Glede na oporoko, vse britansko premoženje pripada cesarju Neru.
Izjava je jasna. -Kakšne laži so to?
Preberi!
To ni kraljeva oporoka.
Oporoka je ponarejena. Ponarejena je!
Pridi draga, ter si poglej. -Ne ... Helga!
Ti boš naslednja.
Obrnimo, gremo!
Poglej, kaj so naredili tvoji rimski prijatelji!
Ne!
Boš sedaj vzela meč?
Tvoja prerokba je bila točna.
Dežela bo prekrita s krvjo.
Oče! Oče!
Kdo je to?
Pripeljite ga sem.
Gospod ... -Tudi njega.
Dajte vino.
Oče ...
Morate se vrniti ... preden bo prepozno.
Octavian? -Ja ...
Surov napad.
Kraljica ... -Kaj je z njo?
Prebičana ... pred vsemi.
In Talia? -Ne ... Octavian.
Kaj pa Tiberion? -Izginil je.
Britanci bodo udarili nazaj.
To bo pokol. -Maelgan je imel prav. -Ne ...
Jaz sem se motil.
Stotnik!
Pripravite odhod, nocoj gremo.
Umrl je.
Dajmo, bolj živahno!
Hitreje z ujetniki!
Pazite na ujetnike!
Rešite jih!
Samo ženske so!
Milost ... milost! -Brez milosti, brez milosti!
Ne ubij ga, hočem živega!
Umrl bo v svetem ognju!
Žrtvovanje ... -Zevs se vam je danes nasmehnil.
Vse, kar je rimskega, bo požgano do tal.
Vsi bodo umrli. Brez milosti.
Kaj pa Justinian? -Rimljan je, mar ne?
Fergus je torej imel prav.
Glej!
Živel Justinian. -Kaj se je zgodilo?
Napadli so nas kot zveri. Moški in ženske ...
Nekaj tednov ... Ubijali in požigali so vse, kar je rimsko.
Kaj pa general Octavian?
Ujetnik njihove kraljice.
Poskrbite zanj.
Ob naslednji polni luni bo umrl v svetem ognju.
Daritev bogovom nam bo prinesla zmago v naslednji bitki.
Salina, me slišiš? -Slišala sem te ...
Naslednja bitka ...
Proti Justinianu.
Vaše veličanstvo. Justinianov sel je prišel z belo zastavo. Želi govoriti.
Pri vsemogočnem Zevsu! Prosi za mir!
Ne stori tega, Salina. -Sprejela ga bom.
Poveljnik želi srečanje na nevtralnem terenu. Imate lahko samo dva jezdeca.
Past ... -Tako bo tudi z njim. -Past ... pošljite ga nazaj.
Justinian ne prelomi dane besede. Nadaljuj ...
Eden od njiju bo Octavian.
Octavian? Ne ... pripada Zevsu! On pripada bogovom!
Z Justinianom bo Tristramov sin. -Fergus?
Izmenjava mora biti izvedena pred srečanjem.
To ni možno. Octavian mora umreti v svetem ognju.
Salina, Fergus mora živeti. Rotim te.
Opozarjam te ... če ne opraviš žrtvovanja, ti Zevs ne bo pomagal.
Izmenjava.
Govori, Rimljan! Želel si srečanje.
Ne ... govorila bova na samem.
Lažje bi bilo govoriti, če mi ne bi bilo do tebe.
Pridi.
Torej, Justin?
Salina, moraš se predati.
S tem bom nekako zadovoljil Rim.
Prepozno je.
Moji ljudje so okusili svobodo, ne bodo šli nazaj v suženjstvo.
Pri meni ni bilo suženjstva.
Ti si drugačen Justin ... toda, ne boš živel večno.
Salina, zaupaj mi.
Zase to storim z veseljem, a ne morem tega storiti za druge.
Moraš se predati.
Imam legijo vojakov, izurjenih za ubijanje.
Vsi boste umrli.
Želiš umreti, Salina? -Ne.
Na tak način ni možno meriti svobode.
Kaj naj rečem? Kaj naj rečem?
Samo reci, da me ljubiš, preden se vrnem.
Ljubim te.
Hitreje! -Na položaje!
Smrt Rimljanom!
Gremo!
Držite linijo! -Napad!
Napad, še enkrat v napad!
Ostanite na mestih! -Gospod, prihajajo bojni vozovi.
V vrsto, držite linijo!
K drevesom! Strnite vrste!
K drevesom!
Vojaki, poslušajte!
Ko bojni vozovi ponovno napadejo, se razprite in jih pustite skozi.
Do konca!
Razkropimo se!
Strnite vrste!
Strnite vrste! Zaprite praznine!
Stoj!
Vojak si, ubij me! Opravi svojo dolžnost.
Odpeljana bo v Rim, kjer ji bo sojeno.
Sojeno mi bo? Bom poslana v Rim kot sužnja?
Salina!
To niso bile najine sanje ... ljubezen moja.