Älkää pelätkö, te olette turvassa.
Kuulin teidän laulavan.
Oletteko te teatterilainen?
En, en ole teatterilainen.
Vien teidät lähellä asuvien ystävieni luo.
Rouvashenkilön, jolla on tyttäriä.
Rakkauden jumalatar, ―
suo jotain huojennusta tuskaani ja murheeseeni.
2. jakso
Minä pidän airojen äänestä.
Niin minäkin.
Jos ette olisi tullut, olisin nyt kuollut.
Toivottavasti ette koskaan ole pahoillanne siitä, että tulin.
Miten minä voisin iloita siitä, että elän?
En tunne ketään tässä maassa.
Te puhutte täydellistä englantia.
Olen syntynyt Englannissa, mutta olen juutalainen.
Halveksitte te minua sen vuoksi?
Miksi halveksisin?
Moni englantilainen halveksii.
Palasin Englantiin etsimään äitiäni.
Ajattelin, että Jumala johdattaa minua, ―
mutta luovuin sitten toivosta.
Nyt minusta tuntuu, että minun oli tarkoitus elää.
Olen ehkä menossa äidin luokse.
Daniel! Mitä on tapahtunut?
Neiti Lapidothille sattui tapaturma.
Hän putosi jokeen, ja koska te asutte lähellä...
Tulkaa sisään, neiti Lapidoth.
Te ette ole kunnossa. Kate, Mab...
Me saamme hänet pian lämpimäksi ja kuivaksi.
Tästä on hirvittävästi vaivaa teille.
Sen jälkeen, mitä teit Hansin hyväksi...
Lady Mallinger saattaisi pelottaa neiti Lapidothia.
Minä maksan kustannukset.
Me selviämme mainiosti. ― Minä haluan.
Sinä olet aivan liian ystävällinen meitä kohtaan.
Saanko tulla huomenna kysymään hänen vointiaan?
Totta kai.
Näkemiin.
Isiemme Jumala, siunatkoon teitä ―
ja päästäköön kaikesta pahasta kuten te päästitte minut.
En tiennyt, että noin hyvää ihmistä onkaan.
Kirje ja paketti sinulle Diplow'sta.
Kiitos.
Tuodaanko aamiaisesi tänne ylös? ― Kiitos.
Maksakaa rouva Davilow'lle 500 puntaa.
Suokaa minulle se kunnia, että panette tämän sormeenne, ―
kun tulette Diplow'hun tänään.
Jos katsotte ulos ikkunasta, näette jotain, josta pidätte.
Kohdelkaa häntä hyvin.
Kiitos.
Tulkaa, haluan nähdä kaiken.
Tulitko tapaamaan Mirahia? ― Miten hän voi?
Paljon paremmin. Tiesitkö, että hän on ollut näyttämöllä?
Sarah.
Äidin nimi oli Sarah.
Muistan hänen kasvonsa.
Olin seitsemän, kun isä vei minut mukanaan.
Miksi hän sen teki?
Hän kai luuli, että ansaitsisi rahaa minulla.
Hän oli riidellyt äidin kanssa.
Hän halusi loukata äitiä.
Voi kauheaa.
Ei se niin pahaa ollut. Aluksi se oli jännittävääkin.
Sai asua monessa paikassa ja olla taiteilija.
Isä on muusikko.
Me kävimme kaikkialla.
New Yorkissa, Chicagossa, Hampurissa, Wienissä.
Silloin hän ei enää esiintynyt niin usein, ―
paitsi uhkapelipaikoissa.
Hän ei ollut tarkoituksella julma.
Hän vain patisti minua liikaa ja liian nopeasti.
Ääneni kärsi. Olin vielä liian nuori.
Hän kiirehti liikaa.
Kun siitä ei tullut mitään, ―
hän yritti myydä minut rikkaalle ystävälleen, eräälle kreiville.
Voi Luoja!
Tiedän, että isää tulisi aina rakastaa, mutta...
Minä karkasin ja tulin tänne etsimään sukulaisiani.
En tiennyt, että Lontoo on niin iso.
Olin typerä.
Pidätte minua omituisena, ―
kun yritän löytää äidin näin pitkän ajan kuluttua.
Ei se mitenkään omituista ole.
Minä en ole koskaan tiennyt, kuka minun äitini on.
Tahtoisitteko löytää hänet?
Tahtoisin kyllä.
Me olemme sittenkin samanlaisia.
Juuri se.
Grandcourtin ja Lushin näkeminen ―
sai minut ajattelemaan Diplow'ta.
Ette tahtoisi, että hän saa sen.
Hän on perillinen ja se menee kuoltuani hänelle muun ohella.
Ellen pysty lunastamaan häntä ulos.
Se olisi kuoltuani oiva paikka lady Mallingerille ja tytöille.
Ja siellä sinulle olisi koti aina kun tarvitsisit, Daniel.
Minä pidän paikasta. Minä vartuin siellä.
Jos Grandcourt ei tarvitse sitä, ―
hänellä olisi enemmän hyötyä rahasta.
Teettekö hänelle tarjouksen? ― 45 000 puntaa.
Hyvä tarjous, mutta hän tietää, että haluan sen.
Ei auta muu kuin mennä Diplow'hun kysymään häneltä, ―
vaikken voi sietää hänen näkemistään.
Minä menen. ― Tekisitkö sen? Olen kiitollinen, jos teet sen.
Tiedän, ettet sinä pidä hänestä yhtään sen enempää.
Eikös se sievä uhkapeluri, jonka näimme Leubronnissa ―
asu jossain lähistöllä?
Voit käydä hänen luonaan siellä ollessasi.
Mitä tuo mies täällä tekee?
Herra Deronda tuli liikeasioissa.
Kai te muistitte, että hän tulee. ― Itse asiassa en.
Hyvää päivää, Deronda.
Morsiameni, neiti Gwendolen Harleth.
Teitä ei käsittääkseni esitelty Leubronnissa.
Neiti Harleth ei varmaankaan muista minua.
Muistan oikein hyvin.
Herra Deronda ei pitänyt siitä, että pelasin.
Hän katsoi minua pahalla silmällä ―
ja aloin hävitä heti, kun hän tuli katselemaan.
Ruletti on tylsää ja tylsä on Leubronnkin.
Niin minustakin heti kun aloin hävitä.
Pelaatteko te, Deronda?
En. Enkä pidä siitä, mitä se tekee niille, jotka pelaavat.
Niinkö?
Mennään sisälle.
Menkää te edeltä.
Minä haluan jutella herra Derondan kanssa, en sinun.
Miksi te vastustatte pelaamistani?
Minulla ei ole oikeutta vastustaa mitään, mitä te teette.
Te halveksitte minua sen takia.
Te käytännöllisesti katsoen sanoitte sen äsken.
En minä halveksi teitä. ― Mitä te sitten ajattelette minusta?
Leubronnisa ajattelin, että oli sääli, kun hävisitte.
Joten katsoitte oikeudeksenne puuttua asiaan.
Miksi?
Oli ikävä katsoa, kun te hävisitte.
Ja vaikka olisitte voittanut niin on kuvottavaa, ―
kun yrittää voittaa toisten tappioiden kustannuksella.
Sellaistahan se on.
Eihän sille mitään voi, että hyötyy toisen häviöstä.
Pitäisi voida.
Minusta uhkapeliä pitää pelata.
Koko elämä on uhkapeliä.
Kunpa...
Mitä?
Se on mahdotonta.
Asioita tapahtuu, eikä sitä voi muuttaa.
Kunpa me voisimme tuntea toisemme paremmin.
Se ei näin ollen ole kovin helppoa. ― Älkää sanoko noin.
Me voimme olla ystäviä. Emme ainakaan vihollisia.
Emme varmasti.
Kiitos.
Te tulitte kai tekemään jonkin tarjouksen, Deronda.
Sir Hugo ajatteli lady Mallingerin ja tyttäriensä asemaa ―
hänen kuoltuaan.
Hän ajatteli, ―
että haluatte ehkä muuttaa Diplow'n omistuksenne rahaksi.
"Muuttaa omistuksen rahaksi." Miten omalaatuinen ilmaus.
Tarkoitatte kaiketi, että myisin perintöoikeuteni.
Minä perin tämän talon, Deronda. Ymmärrättekö?
Minä olen sir Hugon perillinen, ette te.
Sir Hugo on valmis maksamaan 45 000, mutta ei sen enempää.
Erittäin hyvä tarjous.
Minä en keskustele raha―asioista jonkun...
Puhukaa Lushin kanssa.
Minä asioin teidän, en herra Lushin kanssa.
Luuletteko, että minä pidän tästä?
Enpä usko.
Saanko sitten vastauksenne?
En ole valmis antamaan sitä.
Kultaseni.
Siinähän sinä olet, Daniel. Odotimme sinua jo aiemmin.
Missä sinä olit?
Pistäydyin kotimatkalla Meyrickeillä.
Miten pikku juutalaistyttösi voi?
Päivä päivältä paremmin.
Toivottavasti tapaatte hänet pian.
Ajattelitko kutsua hänet tänne? ― Vastustaisitteko sitä?
Eikö hän ole ammatiltaan jonkinlainen viihdetaiteilija?
Hän on ainutlaatuinen nuori nainen, ―
ja kelpoinen kutsuttavaksi kenen hyvänsä luo.
Varmastikin, jos sinä niin sanot.
Mene nyt sir Hugon luo. Hän odottaa kirjastossa.
Tule sitten leikkimään. ― Te menette nukkumaan.
Grandcourt muuttaa vielä mielensä.
Hän on kyllä kiero vastapeluri.
No, tapasitko sinä neiti Harlethin?
Tapasin. Hän ja Grandcourt ovat kihloissa.
Ihanko totta, jukoliste?
Grandcourt ei haaskannut aikaa.
Ei ole hauska nähdä heitä yhdessä.
Et kai flirttaillut tytön kanssa?
Juttu on vaikeampi voittaa, jos suututtaa Grandcourtin.
Te ette ole ikinä nähnyt minun flirttailevan.
Sinä katsot aina naisia hellästi ―
ja saat heidät kertomaan huolistaan.
Sitten muka yllätyt, kun he jahtaavat sinua.
Vaikka tuo olisikin totta, mitä se ei ole, ―
neiti Harlethiin se ei taida päteä.
Miten yleistä on, että miehillä on lapsia ennen avioliittoa?
Sellaista sattuu joskus.
Miksi sinä sellaista mietit?
Herra Deronda kävi Diplow'ssa tänään.
Hän ei ilmeisesti peri mitään sir Hugon kuoltua.
Se on epäoikeudenmukaista.
Elämä on epäoikeudenmukaista.
Jos herra Deronda on sir Hugon poika, kuten yleisesti oletetaan ―
sir Hugo varmaan tekee jotain hänen hyväkseen.
Eihän ole väärin, jos haluaa olla rikas ja saada kauniita asioita?
Ei tietenkään, kultaseni.
Vaikka muut joutuisivat kärsimään sen vuoksi?
Emme me voi huolehtia kaikista maailman ihmisistä.
Emme kai.
Onko naimisissa olo hirvittävän epämiellyttävää?
Ei, jos rakastat aviomiestäsi ja hän rakastaa sinua.
En taida oikein tietää, mitä rakkaus on.
Sinun isäsi teki minut hyvin onnelliseksi.
Eikä kapteeni Davilowkaan ollut huono mies kaiken kaikkiaan.
Herra Grandcourt vaikuttaa sävyisältä ja huomaavaiselta.
Hän onkin.
Hän tekee kaiken, mitä pyydän.
Sinä olet onnekas tyttö.
Taidan olla.
Mutta minähän ansaitsen vain parasta.
Niin ansaitset.
Eikö hän ole ihana? Minusta hän on maailman paras laulaja.
Hänen pitäisi esiintyä näyttä― möllä, että kaikki kuulisivat.
Kukaan ei halunnut minua.
Sitähän tarvitsee vain tuntea oikeat ihmiset.
Etkö sinä voi auttaa, Daniel?
Haluaisitteko te sitä? ― Haluaisin, jos voisin.
Minun on taas ruvettava ansaitsemaan elantoni.
Minä otan selvää tilanteesta. ― En voi pyytää sitä teiltä.
Teen sen mielelläni. Ei mitään vaivaa.
Laulaisitteko te meille jotain muuta?
Jos te haluatte.
Tätä laulua minun äitini lauloi.
Anteeksi.
Tämä oli huono valinta.
Istukaa. Me olemme väsyttäneet teidät.
Tämä johtuu siitä, etten tiedä, onko äiti vielä elossa.
Tai veljeni. ― Onko heidänkin sukunimensä Lapidoth?
Cohen. Sarah Cohen ja Ezra Cohen.
Isä muutti meidän nimemme, kun olimme Amerikassa.
Mitä te muistatte heistä?
En mitään, minkä avulla löytäisin heidät.
Muistan, kuinka äiti vei minut pikkutyttönä synagogaan, ―
ja auttoi minua lukemaan.
Hän selitti minulle asioita.
Muistan, että minulla oli siellä lämmin ja turvallinen olo.
Se lohduttaa minua.
Muistatteko te omaa äitiänne?
En ollenkaan.
Olen aina nähnyt mielessäni jonkun puhtaan ja suloisen.
Olen ajatellut, että elämä on kolhinut häntä ―
ja kuvittelen itseni auttamassa häntä, pelastamassa hänet.
Mitä jos hän olisikin aivan jotain muuta?
Joskus ajattelen, ―
että olisi parempi, jos en saisi totuutta selville.
Te rakastaisitte häntä, oli hän millainen hyvänsä.
Ja hän rakastaisi teitä.
Te siis haluatte löytää sukulaisenne, ―
olivat he millaisia hyvänsä? ― Tietenkin.
En voisi koskaan kääntää selkääni perheelleni ―
tai uskonnolleni.
Ehkä minun pitäisi kysellä...
Entä jos veli osoittautuu samanlaiseksi kuin isä oli?
Onko äiti edes...
Ymmärrän. Sinä pelkäät sitä, mitä saatat löytää.
Hän on hyvin suloinen tyttö.
En tiedä, onko äitini enää elossa... Tai veljeni.
Onko heidänkin sukunimensä Lapidoth?
Ei, Cohen. Sarah Cohen ja Ezra Cohen.
Voinko auttaa?
Mitä tämä kirja maksaa?
Paljonko olette halukas maksamaan?
Ettekö tiedä hintaa?
Tiedän arvon, mutta en markkinahintaa.
Kiinnostaako teitä juutalainen historia?
Kiinnostaa. Historia yleensä.
Mutta erityisesti juutalainen?
Oletteko te kenties samaa rotua kuin me?
En suinkaan. Olin vain utelias.
Suokaa anteeksi.
Paljonko kirja maksaa? ― Antakaa, mitä haluatte.
Hyvää iltaa. Olin juuri sulkemassa, ―
mutta nyt kun te tulitte, olemme kaikki palveluksessanne.
Ellei siitä ole liikaa vaivaa... Näin ikkunassa hopeasolkia.
Minä haen ne, Ezra.
Äiti haluaa tehdä kaiken puolestani.
Minä olen ainoa poika.
Tuo on vaimoni Adelaide, ja nuo ovat lapsiani.
Tulivat katsomaan fiiniä herraa. Ettehän pahastu?
En lainkaan.
Hienoa työtä. Paljonko me pyydämme niistä?
Vain kolme guineaa. Te varmasti tiedätte, miten edullista se on.
Saanko kysyä, rouva Cohen, onko teillä tytärtä?
Suokaa anteeksi, rouva Cohen... ― Ei se mitään.
Entä hopeasoljet?
Ne ovat todella komeat. Voinko palata asiaan huomenna?
Totta kai, mutta sapatin takia me suljemme aikaisin.
Voisin tulla viiteen mennessä.
Tyttö sanoi, että hänellä on sapattimekko päällä.
Se pitää ehdottomasti nähdä.
Näkemiin, herra Cohen.
Minä en voi jatkaa, jos te nauratatte minua!
Minä lähden. ― Älkää, teen oikein hyvän "miaun".
Lupaan olla hyvä.
En mikään mirri. Kunniasanalla.
Ennen kuin Hans palasi Roomasta emme uskoneet, ―
että Mirah pystyisi nauramaan.
Millaista Roomassa oli?
Suurenmoista ja suurenmoista on olla kotonakin.
Hän on ollut moitteeton, jos ei pilailua lasketa.
Älä, äiti.
Mitä teille kuuluu? ― Hyvää. Teiltä on turha kysyäkään.
Hans on pitänyt meidät hyvällä tuulella koko viikon.
On ihana kuunnella, kun he muistelevat lapsuuttaan.
Minulla ei ole sellaista ollut. ― Eikä minulla.
Ei tietenkään.
Herra Hans sanoi, että te ajattelitte niin paljon muita, ―
että ette halunnut mitään itsellenne.
Vai sanoi herra Hans niin?
Ehkei herra Hans tiedä, mitä minä haluan itselleni.
Siinä näit. Minä lyön sinut aina.
Siksi, että annoit minulle Criterionin.
Annan sinulle aina kaiken, mistä pidät. ― Annatko?
Etkä mitään sellaista, mistä en pidä?
Minä inhoan voimakkaammin sitä, mistä en pidä ―
kuin pidän siitä mistä pidän.
Mistä sinä sitten et pidä?
En pidä ystävästäsi, herra Lushista.
Minä hankkiudun eroon hänestä.
Etkö pane pahaksesi?
Teen kaiken, että olisit onnellinen.
Ei.
En halua sitä nyt.
Minä voin odottaa.
Iltaa.
Toivottavasti en ole myöhässä. ― Ette tietenkään. Haen Ezran.
Haluatko nähdä veitseni?
Jos näytät.
Vaikuttava.
Onko sinulla veistä? Tahtoisitko vaihtaa?
Omani on kotona. ― Tuo ensi kerralla.
Kas, te olette ystävystyneet.
Käy hakemassa Mordecai sillä aikaa kun autan herraa.
Hopeasoljet. Kolme guineaa.
Tai sanotaan kolme puntaa ystävänkauppaa.
Reilua teiltä.
Ensiluokkaista työtä. Sain ne Kölnistä.
Hän oli tulossa.
Mordecai on meillä vuokralaisena.
Minä ajattelinkin, että me tapaamme vielä.
Jakaisitteko te sapattiaterian kanssamme? Se olisi kunnia.
En tahdo tunkeilla.
Siitä ei ole mitään vaivaa. Olette sydämellisesti tervetullut.
Mikä vauvan nimi on? ― Eugenie. Keisarittaren mukaan.
Kävimme katsomassa häntä Kristallipalatsissa.
Hirveä väenpaljous. Äiti oli liiskaantua.
Oli sen arvoista olla siellä ja nähdä heidät.
Keisari muistuttaa kasvoiltaan ihan minun Ezraani.
Älä nolaa minua, äiti.
Miksen saisi sanoa, kun se on kerran totta?
Millainen sinun veitsesi on?
Hyvää yötä.
Ja kiitos vielä kerran. ― Kiitos, kun tulitte.
Kävelkää kanssani niin näytän, mistä saatte ajurin.
Ilomielin.
Osaatteko sanoa, mikä toi teidät tänne tänään?
Tulin eilen näkemieni hopeasolkien takia.
Niidenkö vain?
Kysyin eilen rouva Cohenilta onko hänellä myös tytär.
Se tuntui järkyttävän häntä. Tiedättekö, mikä häntä vaivaa?
Se ei liity teihin. Ei teitä sen vuoksi lähetetty tänne.
Tulin omasta tahdosta.
Minä uskon, että teidät lähetettiin... löytämään minut.
Mitä tekemistä minulla teidän kanssanne olisi?
Ettekö arvaa? No se selviää aikaa myöten.
Hyvää yötä.
Minun pitäisi siis häipyä? Mielitiettynne tyydytykseksi.
Niinkö te olette hänen vallassaan?
Tässä ei ole kyse siitä. ― Mistä sitten?
On nautinto hallita naista, joka luulee hallitsevansa minua.
Ja pystyisi hallitsemaan ketä muuta miestä hyvänsä.
Ehkä hän on jo päässyt niskan päälle.
Älä huoli, Lush. En minä hylkää sinua... täysin.
Kunhan pysyt poissa hänen silmistään.
Vai sillä lailla.
Se on kuin hevosen kouluttamista.
Ne eivät pidä siitä. Ne eivät halua polvistua ja alistua.
Niitä pitää pitää hyvällä tuulella.
Alkuun.
Voit pitää huolta asioista kaupungissa ―
ja ryömiä vähitellen takaisin.
Menenkö Gadsmereen kertomaan uutisen rouva Glasherille?
Älä.
Teen sen itse.
Olen miettinyt, miten saisimme teille esiintymisiä.
Oletteko kuullut Julius Klesmeristä?
Totta kai. ― Minä tapaan hänet jouluna.
Voin mainita teidät hänelle ja kysyä neuvoa.
Hänen pitäisi kuulla teidän laulavan.
Klesmerkö kuulisi minua? ― Ettekö halua, että kysyn?
Haluan. Minun on tartuttava tilaisuuteen.
Kiitos teille.
Mirah...
Jos saisitte selville, että äitinne ja veljenne olisivat nyt...
Olisivat vaatimattomia ihmisiä, ilman erityisiä ansioita...
Olisiko se teistä paha asia?
Haluaisitteko tuntea heidät, vaikka he olisivat ihmisiä, ―
joita yhteiskunnassa katsotaan alaspäin?
Miksi en?
Jos he ovat hyväsydämisiä ja haluavat tuntea minut.
Ettekö te tuntisi samoin?
En tiedä.
Uskoakseni tuntisin.
Et sanonut tulevasi käymään.
Älä yritä karata. ― En tietenkään.
Mitä sanot Mirahsta? Eikö hän näytä kukoistavalta?
Oikein kukoistavalta.
Sinun pitää tulla katsomaan töitäni. Teidän myös, Mirah.
En minä. Minua nolottaisi.
Miksi häntä nolottaisi?
Maalaatko taas niitä alastomia amatsoneja ja sabiinittaria?
Hän on ihana malli, Dan.
Kun yrittää vangita tuon...
Sen jonkin, mitä hänessä on.
Se on kiehtovaa.
En saa hänestä tarpeekseni, kuten näet.
En tuonut häntä tänne sinun ilmaiseksi malliksesi, Hans.
En minä käytä häntä hyväkseni.
Hän on mielellään mallina, kun ei harjoittele.
Hän on minulle enemmän kuin malli. Paljon enemmän.
Pidän hänestä enemmän kuin kenestäkään tytöstä, ―
jonka olen tuntenut.
Onko hänkin kiintynyt sinuun? ― Hän pitää minusta.
Luulen, että hän haluaa sinun lupasi ―
ennen kuin suostuu olemaan muuta kuin ystävä minulle.
Ehkä minäkin tarvitsen sen luvan.
Se ei ole oikein, Hans.
Miksi ei?
Hän asuu sinun kattosi alla. Hän on kiitollisuudenvelassa.
Hän on paljon enemmästä kiitollisuudenvelassa sinulle.
Minä en tarjoudu hänen rakastajakseen.
Oletko varma?
Olen nähnyt, kuinka katsot häntä.
Mitkä sinun tunteesi häntä kohtaan ovat?
Tai mitä aiot niille tehdä? ― En tiedä!
Toivon hartaasti, että ilmoitat, kun tiedät.
Asia kiinnostaa minua!
Älä mulkoile minua noin. Kai me voimme olla yhä ystäviä.
Se on hän! ― Kuka, kultaseni?
Sinä tiedät. Et sanonut, että hän tulee.
En ollut varma siitä.
Olethan sinä kiltisti, Henleigh? Me olemme riippuvaisia hänestä.
Lupaa. ― Hyvä on.
Herra Grandcourt.
Voisi olla hyvä lähettää lapset ulos.
Menkää puutarhaan leikkimään.
Menkää nyt, ulkona on vielä lämmintä.
Käykää katsomassa, onko lammessa uusia ankkoja.
Tulin kertomaan, että menen naimisiin neiti Harlethin kanssa.
Ei.
Te olette käsittääkseni tavanneet.
Älä tee tästä enää yhtään vastenmielisempää, Lydia.
Sinusta ja lapsista pidetään huolta...
Sinä et välitä tuon taivaallista minusta ja lapsista!
Ei pidä paikkaansa.
Menisit jo! Sinä olet kyllästynyt meihin.
Tahdot kiireesti neiti Harlethisi helmoihin.
Älä sano asioita, joita vielä kadut.
Keitä ystäviä sinulla on minun ohellani?
Vielä yksi asia.
Minun timanttini.
Haluan sopia siitä, että ne lähetetään tietylle henkilölle.
En odottanut, että pyytäisit niitä takaisin.
Tämä on sinusta varmasti ikävystyttävää.
Voin ottaa ne mukaani tai lähettää Lushin hakemaan ne.
Minä hoidan asian.
Ne toimitetaan turvallisesti hänelle.
Se ei sovi minulle.
Suostu tähän yhteen pyyntöön. ― Jos sinä...!
Jos sinä vielä ilmestyt ja järjestät kohtauksen, ―
en anna sinulle ikinä anteeksi.
Tuliko selväksi?
Täysin.
Hyvä.
Minne te menette häiden jälkeen? ― Ryelandsiin.
Timantit toimitetaan sinne.
Älä ole vihainen.
Polta sikarisi.
Sain nämä timantit palavan rakkauden osoituksena, ―
ja annan ne nyt edelleen teille.
Hienoa, että kestät tämän niin hyvin, kultaseni.
Äitikulta, minä olen nyt rouva Grandcourt.
Mitä muuta tahtoisit minun olevan?
Olit haljeta harmista, kun luulit, ―
ettei minusta tule rouva Grandcourtia.
Miten en tuntisi niin, kun joudun luopumaan sinusta?
Kestän ilomielin kaiken, kun sinä olet onnellinen.
Miksi en olisi? Saan kaiken pienestäkin viittauksesta.
Nautin kaikesta täysin mitoin.
Upeista taloista, hienoista hevosista ―
ja rakastan sinua aina enemmän kuin ketään maailmassa.
En ole kateellinen, jos rakastat aviomiestäsi enemmän.
Hän odottaa olevansa ensimmäinen.
Naurettava odotus.
En minä kohtele häntä huonosti, ellei hän ansaitse sitä.
Voi kun sinä lähtisit kanssani.
Nämä ovat meidän huoneemme.
Haluat varmaankin olla rauhassa päivälliseen asti.
Niin.
Me syömme aikaisen päivällisen.
Voit sanoa palvelijalle, etten tarvitse häntä, ellen soita.
Tämä paketti saapui äsken.
Sain nämä timantit palavan rakkauden osoituksena, ―
ja annan ne nyt edelleen teille.
Te petitte minulle antamanne lupauksen, ―
ja päätitte vahingoittaa minua ja lapsiani.
Te saatte rangaistuksenne.
Miehellä, jonka naitte, ei ole sydäntä.
Minä olen hauta, ―
johon niin teidän kuin oma onneni on haudattu.
Vääryys, jonka minulle teitte on kirouksenne.
Rakkauden Jumala, ―
suo jotain huojennusta ―
tuskaani ja murheeseeni.
Suomennos: Marjatta Sario YLE Import 2005