VÄLSIGNA VÅRT SPLITTRADE HEM
Är föräldralyckan väck får ni ta det nätt
Annars får familjeträdet knäcken
Om de ska digga, måste ni rigga
Vad ska vi rigga?
Föräldrafällan
Om de tappat stinget och känner just inget
Så måste ni komma emellan
Om de bara trixar så måste ni fixa
Vad ska vi fixa? Föräldrafällan
Återställ den kärlekskväll
Då Amors pilar sköt dem
Skapa månskensharmoni och spela deras melodi
- John! - Marcia!
Ni fick dem!
Gör dem kärlekssälla Men var väldigt snälla
På vuxna funkar barsning sällan
Red ut allt trams och bli sams Tillsammans!
Föräldrafällan
John, de spelar vår sång.
Marcia, vilka dårar vi varit.
Red ut allt trams och bli sams
Tillsammans
Föräldrafällan
Då så, flickor! A till K härborta.
Söta du, du är R. Har vi några X, Y eller Z?
Här är allergitabletterna. Ta en tre gånger om dan.
Insektsmedlet och poesiboken.
- Tack, Staimes. - Ha en fin sommar.
- Namn? - McKendrick, Sharon.
- 18 Belgrave Square i Boston? - Ja.
Mormor sa att min stuga måste ha bra ventilation.
Oroa dig inte. Du ska ventileras.
Nästa flicka.
Inget godispapper på marken. Inget slarv.
Latrinerna ligger där. Mässen är uppe på kullen.
McKendrick, du är en arapahoe. Följ mig. Vänta här, flickor.
Kom in. En ny rekryt, flickor. Hon heter McKendrick.
Flickorna tar hand om dig. Du kommer säkert att trivas.
Vi ses efter lunch.
- Jag heter Betsy. Hon är Ursula. - Jag heter Sharon McKendrick.
Du är i en bra stuga. Betsys mamma skickar godis varje vecka.
- Jag äter inte godis. - Varför inte?
Mormor säger att det förstör tänderna.
Hej, Mary.
Skynda dig! Jag är utsvulten.
- Att hon vågar ha ditt nylle! - Vad tänker du göra?
- Vad kan jag göra? - Jag skulle bita av henne näsan.
- Vem är hon? - Jag har aldrig sett henne förr.
Nu vill jag passa på att välkomna våra nykomlingar.
Välkomna till Inch-lägret.
Jag är överbefälhavare här, och jag heter...
Miss Inch.
Just det.
Och nu vill jag presentera en besökare från grannkullen,
från Thunderheads pojkläger.
Hövding Eaglewood.
Tack, och hejsan allihop.
Jag ser att vi har en käck samling flickor här.
Varför är jag här? Det är vår lilla överraskning.
Givakt, menige Stafford! Stå upp, pojk.
Vilken snygging.
Överraskningen, unga damer, är en dans på lördag kväll.
Tystnad, flickor!
Vi har bjudit in alla pojkarna från Thunderhead för kvällen.
Vi accepterar inbjudan.
Ett varningens ord. Se upp för anmärkningar.
Slarviga små flickor får inte gå på dansen.
Så håll rent i stugorna, era uniformer fräscha,
så blir vi som en stor och glad familj.
Vad glor du på?
Har du inte lagt märke till nåt? Vi är lika varann.
Vänd på dig så jag får se profilen.
Nu ser jag. Hon är precis lik du-vet-vem.
- Vem? - Frankenstein.
Vi undanber oss!
Odjuren har gillrat fällor!
- God morgon. - God morgon, miss Grunecker.
- Var vill du börja? - Varför inte i arapahoestugan?
Du ska se att det är exemplariskt.
Vi kan hitta på en massa
Om vi är tillsammans varje dag
Tror du inte det kan passa?
Vi kanske har det skralt
Men vi delar ändå allt
Tillsammans
Vad sägs om att släppa myror innanför klänningen?
- Opraktiskt. - Var ska man hitta myror i mörkret?
Titta på dem. Jag blir så himla arg.
Yeah, yeah, yeah Jag vill inte vara själv
Om vi är tillsammans du och jag
Kan vi ha det dubbelt så bra Och jag vill alltid va' din vän...
Jag har en idé. Kom.
Om vi är tillsammans
- Hur gillar du lägret? - Det är väl okej.
Jag kommer inte hit igen. Man får inte ens ha läppstift.
Jag känner mig naken utan det.
- Var är du från? - Monterey i Kalifornien.
- Vad kul! - Du skulle gilla Kalifornien.
- Det är faktiskt härligt där. - Det låter jättebra.
Det är jätteskoj att bo där.
Efter lägret ska pappa och jag campa i bergen.
Kul! Får du det för din mamma?
Jag har ingen mamma. Bara pappa. Han är underbar.
Förresten kan jag nästan allt om camping och skogen.
Vi lever loppan - pappa, jag och Hecky.
- Så varmt det är. - Vem är Hecky?
Förmannen på vår ranch. Han har panghistorier att berätta om rodeo.
- Musiken har börjat igen. - Vi borde gå in.
Jag skulle kunna dansa hela natten - särskilt med dig, Wilfred.
- Var hände det nånstans? - Jag vet inte! Jag gick ut...
Håll er borta från vår stuga.
Din hemska ragata!
Låt bli! Släpp, Sharon!
Sluta genast!
Jag har en tårta här! Sluta nu.
Era små odågor!
Gratulerar.
I hela lägrets historia var det de mest skandalösa,
de mest avskyvärda, vedervärdiga busfasoner vi varit med om.
Slagsmål framför våra gäster.
Värst av allt systrar, som borde föregå med gott exempel.
- Vi är inte systrar. - Jag har aldrig sett henne förr.
- Är de inte? - Nej. Bara lika som bär.
En slående likhet.
Vad jag förstår kommer ni inte överens.
Har ni hört talas om Gilbert och Sullivan?
Ja.
De var kompositörer.
De skrev en sång som hette "Låt straffet passa brottet".
Låt straffet passa brottet.
Sharon McKendrick? Vi väntar.
Följ mig, flickor.
Sluta upp med dumheterna! Återgå till era aktiviteter.
Då så, unga damer.
Härinne.
Fyra veckor ska ni tillbringa tillsammans.
Ni ska bo, äta och leka ihop.
Hitta ett sätt att trivas ihop,
annars blir straffet långt värre. Adjö, flickor.
ENSKILT BORD
Det gör henne tokig. Jag ignorerar henne totalt.
- Bra. - Behandla henne som luft.
Det kommer att driva henne från vettet.
- Himmel! Skynda dig! - Jag har den!
Knyt fast den hårt.
- Tack. - Varsågod.
Titta vilken röra!
- Gick de sönder? - Inte mådde de bra av det.
Sjutton också! Den är förstörd.
Så synd. Vem är han?
Skojar du? Det är Ricky Nelson.
Är det din kille?
Drömma kan man! Vet du inte vem han är?
Kommer du från yttre rymden, eller?
Nej, jag är från Boston.
- Var bor du? - I Kalifornien.
Jag har sett det på film. Är det bra att bo där?
Pangbra! Vi har en ranch i Carmel.
Jag har det på foto. Vill du se?
Där är huset. Stallen ligger därnere.
- Så fint. - Jag har egen häst och allt.
Vi har en sjö. Man kan trilla ut genom dörren och landa i spat.
- Vem är det? - Pappa. Är han inte snygg?
Han är stilig.
- Är det kallt härinne? - Jag är varm. Fikonrulle?
Hur är din pappa? Som en kompis eller jämt upptagen?
Jag har ingen pappa.
Mamma och pappa separerade. Hon nämner honom aldrig.
Det är läskigt hur ingen håller ihop nuförtiden.
- Fler skiljer sig än gifter sig. - Det är sant.
- Hur gammal är du? - Tretton.
Jag med. Jag längtar tills jag blir arton.
Då ska jag ha min egen bil och dansa till midnatt.
- Jag blir fjorton den 12 november. - Är det sant? Det är min födelsedag.
Är inte det märkligt?
Lustigt, va?
Den här är full.
Vet du vad? Det har slutat regna.
- Hurdan är din mamma? - Jag minns henne inte.
- Dog hon? - Nej.
Hon slog upp med pappa. Men hon var sagolikt vacker.
- Hur vet du det? - Han hade ett foto på skrivbordet.
Men han såg mig titta på det och nu är det borta.
Vill du följa med och köpa isglass?
Kan du bara tänka på att äta i en sån här stund?
Vad då för stund?
Känner du inget? Förstår du inte vad som händer?
Undrar du inte varför vi är så lika och har samma födelsedag?
Det är ju bara en slump.
Kan du komma in en stund?
Mamma säger att jag är synsk och vet när saker ska hända.
Jag får gåshud. Titta.
Än sen?
Jag förstår inte.
Vad gör du med hennes foto?
Hon är min mamma.
Hon är min mamma också.
Lunchdags.
Gå du. Jag är inte hungrig.
- Jag visste inte vad jag skulle säga. - Inte jag heller.
Attan! Systrar!
Vet du vad jag tror hände?
De måste ha grälat, brutit upp
och liksom delat oss på hälften.
- Varför separerade de? - Jag vet inte.
Hur kan man inte älska mamma? Hon är gudomlig.
Och pappa är förträfflig, som kompis och allt.
Ingen av dem gifte om sig.
- Förstår du vad det innebär? - Inte riktigt.
I djupet av sina hjärtan älskar de fortfarande varann.
Varför lever de isär då?
Det är den sanna kärlekens ljuva smärta.
Alla ädla kärlekspar lider hemskt.
Pelléas och Mélisande, Daphnis och Chloé.
Historien är full av älskare som skiljs åt av nån dumhet.
- Jösses! Himmel och pannkaka! - Vad är det?
Du vill träffa pappa och jag vill så gärna möta mamma.
Tänk om...?
Det är så skrämmande att vi till och med kan lyckas!
Lyckas med vad?
Att byta roller.
Vi är trots allt tvillingar. Jag vill lära känna mamma.
Ser du? Nu har jag gåshud.
Jag också.
Det här gäller mer än ombytta roller.
- Det är ödet. - Hur menar du?
Om vi bytte roller måste de rätta till det.
Mamma måste ta mig till Kalifornien.
- Då möts de igen. - Ansikte mot ansikte.
- Tänker du vad jag tänker? - Precis.
Då sätter vi igång.
Det är otroligt!
Ha på dig den här när du träffar pappa.
Den är ursnygg! Den ska jag ha på mig när jag åker till Boston.
Koncentrera dig nu! Musikrummet och biblioteket är där nere.
Ditt rum är andra dörren till vänster en trappa upp.
Hästen heter Schotzli och hunden Andromeda.
Verbena samlar in smutstvätt på måndagar... Lyssna nu, Sharon!
Men smutsiga strumpor hämtas på torsdagar.
Min favoritmat är bönor i chilisås, och glöm inte att tugga tuggummi.
Kom ihåg breda A-ljud. Prata snabbt, för det gör alla.
Jag biter aldrig på naglarna!
Det måste du. Pappa märker det annars.
Gör det. Bit!
Kan, knappt, tant.
Nej.
Jag kan knappt vänta på att få åka härifrån.
- Glöm inte vokalljuden. - Okej!
- Men pappa... - Den ska inte med hem!
Dumma pappa! Det tog evigheter att fånga in honom. Lilla gubben!
Det måste göras metodiskt. Vi måste få dem att minnas.
- Fråga hur de träffades... - Och allt om deras första träff.
- Sharon! - Det är du.
Jag kommer!
Du måste ta med mamma till Kalifornien. Boston är för oromantiskt.
Sharon McKendrick!
Adjö, flickor. Din chaufför väntar. Raska på.
Jag vet att straffet var hårt för er båda, men ni klarade det,
och jag hoppas att ni lärde er nåt.
- Om du bara anade. - Då ses vi nästa sommar.
Adjö, miss Inch. Det har varit underbart här,
fast jag berättar nog inte om myrorna,
eller dansen. Hej då.
- Vad har du gjort med håret? - Det blev så varmt med det långt.
Vänta tills din mormor får se det.
Miss Lockness, Bettina. Tredje dörren till vänster.
Vad heter hon?
- Nu gäller det. - Va?
Det vita vinet och... Har vi mer Louis St George?
Bäst att ge kvitton för ytterkläderna.
Guldstolarna ska stå i musikrummet.
Ja, just det...
Husorna måste vara tysta. Askfaten ska tömmas ljudlöst.
Flyglarna ska stå i norra delen av rummet.
- Är leveranserna här? - Jag ser efter.
- Jaså, du är hemma. - Hej, miss Lockness.
- Kom du ihåg alla underkläderna? - De är nerpackade.
Fulla med baciller. Vad har du gjort med håret?
- Tycker du om det? - Vänta tills din mormor får se det.
Vem är det jag hör?
Är det min lilla flicka? Den långskrangliga saken?
- Hej, morfar. - Stumpan.
Få se på dig. Har du...?
- Vad är det? - Jag är så glad att se dig.
Och jag dig. Jag har saknat dig, vet du.
Men vänta lite. Vad gör du?
Jag skapar ett minne.
Långt in i framtiden när jag är vuxen
ska jag minnas att min morfar luktar som...
tobak och pepparmint.
Pepparmint är för matsmältningen och tobak för att göra mormor sur.
Sharon!
Välkommen hem, älskling.
- Mamma! - Så skönt att ha dig hemma.
Få se på dig. Vad har du gjort med håret?
- Jag klippte det. - Det är uppenbart.
Jag tyckte väl att nåt var annorlunda.
Det som är gjort är gjort. Det växer ut igen.
Vad är det? Är det tårar?
Jag kan inte hjälpa det. Om du bara visste.
- När kom du hem? - Alldeles nyss. Är hon inte fin.
Vad har du gjort med håret?
- Hon klippte det. - Jag var tvungen, för...
Om min åsikt räknas - vilket jag tvivlar på - så tycker jag om det.
- Charles, sluta bubbla. - Jag har inte bubblat på åratal.
Gå och läs tidningen.
- Vi ses vid middagen. - Hej då.
Det ser inte så tokigt ut.
Bestäm dig för att vara pojke eller flicka. Vad är det?
Det är en present. Vi...jag gjorde den till dig.
- Tack. Vad är det? - En fågelbur av glasspinnar.
- Följ med mig upp. - Vi ses senare.
- Fick du några nya vänner? - Ja. Särskilt en flicka.
- Vem är hon? - Bara en flicka.
- Från Boston? - Nej. Från nån annanstans.
Du milde, så vacker du är.
Du stirrar på mig som om du aldrig sett mig förr.
Jag vet inte... Jag är bara glad att du är du.
Och jag är glad att du är du. Knäpp där bak är du snäll.
Saknade du mig?
- Saknade du mig? - Om du bara visste.
Glöm inte Röda korsets möte.
Stå upp, barn, och räta på ryggen. Du har väl inte lärt dig ovanor?
- Vi ses på Somerset. - Javisst.
Varför rynkar du pannan?
Alla möten. Jag hade tänkt att vi kunde prata hela dagen.
Vi har hela helgen på oss. Jag kan inte ställa in Röda korset.
- Då får det vänta. - Vad då?
Jag ville bara prata med en annan kvinna om Stafford.
Vem är Stafford?
En pojke jag mötte på lägret. Jag ville bara be om råd.
Om vad?
Hur länge väntade du innan du gifte dig?
- Lockness? - Ja, miss Margaret.
Hälsa mamma att jag inte kan möta henne, och avboka mina möten.
- Avboka? - Ja. Nåt viktigt har dykt upp.
Vad jag försöker säga är att ni kan vänta med att gifta er
tills ni har levt lite längre.
Du har rätt. Stafford är alldeles för omogen.
Det var skönt att höra.
För att vara helt ärlig fanns inte gnistan längre.
- Gnistan? - Ja.
Rysningen i ryggraden. Som när du träffade pappa.
Hurdan var pappa?
Hur kom vi att prata om honom?
Är det plågsamt att prata om pappa?
Varför skulle det vara det?
Jag vet inte. När man har varit kär i nån
måste minnena vara plågsamma.
Det hände för många år sen. Överdramatisera det inte.
Vart gick ni på er första träff?
Han bjöd mig på middag i en källarrestaurang i New York.
Den hette Martinelli's.
Du nämnde musik. Vilken sång spelade de?
- Sång? - Ni måste ha haft en sång.
"Vår sång" och allt det där.
I så fall har jag glömt den. Det var alldeles för länge sen.
Om än tiden tär
på vår kärleksflamma
Är drömmen här
Den är densamma
Susie!
- Hej, skruttan. - Hej, pappa.
- Hur var lägret? - Bra.
Inga brutna ben?
Kom, så hämtar vi väskorna.
Här är bagagekvittot.
- Biter du fortfarande på naglarna? - Du märkte det. Hon sa att du...
- Vad? - Inget.
Jag gillade verkligen alla långa brev du skrev.
Vi tänkte skriva, men vi blev så upptagna med alla planerna. Vi...
Vilka vi?
Vi! Jag menar jag... Jo!
Det fanns en trevlig flicka där. Vi blev goda vänner.
Det är min.
- Är du glad att vara hemma? - Det är underbart.
- Var det ensamt när jag var borta? - Jag grät mig till sömns...
Nej. Allvarligt.
Jag spelade golf varje dag och poker på kvällarna. Finns det vinterläger?
Skönt att ha dig hemma, pysen.
Det har hänt en hel del här.
Vi borde prata om det.
- Jag har också saker att berätta. - Har du?
Men inte nu.
Nu vill jag bara tänka på att åka hem med min pappa.
Min egen pappa.
Pappa.
Så vackert det är!
Skulle det inte vara sig likt?
Hecky!
Titta!
Vad är det du har släpat hem?
- Hej, Hecky. - Hej, grynet.
Varför tog du hem ungen? Jag trodde att vi blivit av med henne.
Hon stod och skräpade på flygplatsen.
- Hur var lägret? - Toppen.
Det var på tiden! Vi har väntat hela dagen!
Hej, Verbena.
Ge mig en kram.
Hej, raring. Få se på dig.
- Du är annorlunda. - Jag är precis som förr.
Nej, det är du inte. Jag vet inte vad det är.
Hej, Andromeda.
Sluta med det där, hundskrälle. Det är ju Susan.
Nästan som om din egen hund inte kände igen dig.
Märkligt, va? Hundar är lustiga.
Då går jag upp på mitt rum...
- Kom och berätta om lägret. - Jag kommer.
Jag vill tvätta dina kläder också.
- Kom ner när du är klar. - Jag kommer strax.
Hej, älskling. Jag undrade var du höll hus. Det började bli så långtråkigt.
Berättade du om oss?
- Skönt att vara hemma? - Ja, verkligen.
Det är en kvinna därnere.
Det stämmer.
Vem är hon? Vad gör hon här?
Jag säger inte ett ord. Jag tänker inte lägga mig i.
Men vill han göra sig löjlig så är det hans ensak.
- Hur kom hon hit? - Jag säger inget.
Utom att när en karl har en dotter på snart 14 år...
Han är inte precis en charmör med brett leende och fint prat,
- så vad ser hon hos honom? - Jag vet inte.
Det finns en miljon anledningar, och de finns på banken.
Samma gamla visa.
Vadå för visa?
Jag säger inget. Jag är inte den som pratar bakom ryggen på folk.
Men hon är allt bra duktig.
Kalla, blå ögon som genomborrar en.
Ridturer och middagar ute. Men det är inte min ensak,
så jag säger inte ett knyst.
Förresten pratar man inte om folk...
Vi pratade just om dig. Det här är miss Robinson.
- God dag. - Jag har sett fram emot det här jättelänge.
På din pappa lät du som en flicka, men du är ju nästan vuxen.
- Jag är snart 14. - Vill du ha en martini?
- Hemskt gärna. - Vill du ha nåt?
- Ingefärsdricka, tack. - Prata en stund, så kommer jag.
- Så du har varit på läger. Var det kul? - Ja, det var härligt.
Ända sen jag mötte din pappa har han inte slutat prata om dig.
Det är fint att ni är så goda vänner. Kan du bevara en hemlighet?
- För vem? - Din pappa.
Säg inget då.
Vi har inga hemligheter för varann. Vi berättar allt.
Jag menade inte den sortens hemlighet.
Jag ville bara säga i förtroende att jag tycker mycket om honom.
Oss emellan är han inte särskilt smart.
Som de där charmörerna vi avgudar.
Vi var ute och red häromdan och jag fick rida Schotzli.
Hon är visst din häst. Jag hoppas att du inte misstycker.
Nej. Hon och jag är vana vid att främmande kvinnor rider henne.
Hursa?
Du känner pappa. Han har alltid nån på gång.
- Det visste jag inte. - Jodå.
Varje vecka är det nån ny.
Jag glömmer aldrig veckan när han drog hit fem kvinnor.
Menar du?
Om han vill göra sig löjlig är det hans ensak.
Därför säger jag inget. Inte ett knyst.
Varsågoda. Har ni bekantat er med varann?
Ja. Vi hade en ljuvlig pratstund.
- Susan Evers? - Ja.
- Varsågoda. - Det är Sharon. Hur är allt?
Mamma är sagolik! Hon är helt fantastisk.
Jag fick henne att prata om deras första träff. Italiensk mat...
Hör på!
Deras sång låter så här. För stunden, för alltid...
Jag har nåt att berätta.
- Va? - Du och mamma måste komma hit.
Nej! Vi har bara haft en dag ihop. Jag känner henne knappt.
Det är en nödsituation. En vacker kvinna är här.
Är det allt? Pappa menar aldrig allvar.
Den här gången gör han det. Han vill att vi ska bli vänner.
Sabba det då! Skugga honom och underminera henne.
- Du måste hämta hit mamma. - Jag vill inte än.
Du har haft henne i tretton år, inte jag. Gör så gott du kan.
- Snälla! - Jag vill vara med mamma! Hej då.
Jag är glad att du följde med i dag. Jag har nåt viktigt att berätta.
- Vad är det? - Flickan du mötte. Vicky.
Jag ville vara ensam med dig så att vi kan prata.
- Jag ville också prata om nåt. - Börja du.
De där veckorna på lägret grunnade jag över mamma.
Varför grubblar du på sånt?
Det är helt naturligt för en flicka. Var är hon?
Inte vet jag. Kanske i Spanien, gift med en suput.
Det är inte sant.
Du skulle ändå inte gilla henne.
Hon har stora glosögon, rött hårrufs. Och så var hon jättefet.
Varför blev du kär i henne då?
Man tappar huvudet ibland. Förresten... Vänta lite.
Spela färdigt rundan så träffas vi i baren.
Sitt ner.
Tänk inte på din mamma nu.
Det behövs inte. Du har ju mig att prata med.
Det är inte samma sak.
Far och dotter i all ära, men när en flicka når en viss ålder,
saknar hon en mamma.
Varför det? För...
- För att prata om saker och ting? - Just det.
Jaså, det?
Det har vi aldrig pratat om.
En lite udda plats, men den duger väl.
Vi kan lika gärna få det överstökat.
- Hur mycket vet du redan? - Om vad då?
- Det du pratade om. - Inte ett dugg.
- Inget alls? - Du tog ju aldrig upp det.
Men gumman... Nåja, en sak kan vi reda ut med en gång. Små pojkar.
Jag vet hur de är eftersom jag själv var en liten grabb.
- Jag vet inte... - Jag var en liten grabb, så jag vet.
- Nog vet jag. - Du är för komisk.
- Vad menar du? - Det där har jag vetat i åratal.
- Vad är det vi pratar om då? - Vad pratar du om?
Jo...
Jag borde ta den där putten.
Där är det lilla odjuret.
Hon är bara barnet.
Hon är en slug och beräknande liten unge.
Bara le.
Tänk på Kalifornien, den underbara bodelningen, och le.
- Hej. - Hej, Mitch, älskling.
- Hej, Edna. - Vem är det hänförande flickebarnet?
- Inte är det... - Jodå. Det är Susie.
- Det här är Vickys mamma. - God dag.
- Och henne kallar du skruttan? - Men pappa!
Kom hit till tant Edna så kan vi lära känna varann.
Jag vill veta allt om dig. Bänka dig.
- Hej. - Berättade du?
Jag började, sen vet jag inte vad som hände.
Låt mig sköta det på mitt sätt.
Det är avgjort. Susan och jag har bestämt att vi ska luncha här.
Det går tyvärr inte i dag.
Jag lovade att tillbringa hela dagen med Susie.
- Jag är hemskt ledsen. - Det gör inget. En annan gång.
- Du är förtjusande. - Vi ska ta en ridtur.
- Ha så kul. - Hej då, älskling.
Det första jag gör är att skicka iväg henne på internatskola i Schweiz.
Jag tänkte fråga dig - vad tycker du om Vicky?
I vilken mening?
Det är en helt vanlig fråga.
Nej, det är det inte. Du frågade vad jag tycker om Vicky.
Vad syftar du på?
Om du frågar vad jag tycker om henne som modell eller berömd flygare,
då kan jag ge en åsikt, men att fråga rätt ut...
Okej. Vad tycker du om Vicky som person?
Det vet jag inte. Jag känner henne inte det minsta.
- Försten till huset! - Vänta lite. Susie!
Jag har inte pratat färdigt!
Hej, älskling.
- Hej. - Hej, vännen.
Han får bara inte.
Det gör mig så arg.
En man i hans ålder.
Allt jobb och alla planer.
Du brukade anförtro dig åt mig.
Är det nåt du vill prata om?
Som till exempel varför Andromeda aldrig kommer nära dig?
Eller varför din aptit har förändrats?
Du är en sån mystiker.
Jag är då ingen mystiker.
Du ställer en massa tokiga frågor.
Jag vet inte vad du menar.
Det vet du allt. Det är nåt märkligt över dig.
Har du ingenting alls att säga?
Vad vill du att jag ska säga?
Jag vet inte. Det är nästan som om du var...
- Det är omöjligt. - Nästan som om jag var vem?
Glöm det. Det var inget.
Menar du Sharon?
Hur känner du till henne?
Jag måste berätta det för nån, men skvallra inte för pappa.
- Försök att vara diplomatisk. - Jag kan prata med min egen dotter.
Men hon är i en svår ålder.
Hej. Kom du precis?
- Vänta lite. Jag vill prata med dig. - Du visste inte hur bra du hade det.
Varför smiter du din väg? Jag vill prata med dig.
Jag lyssnar.
- Gör det bekvämt för dig. - Det är bra här. Vad vill du?
Först, när det gäller mig...
Du ser mig nog bara som pappa, och jag måste verka uråldrig...
- Inte uråldrig. - Jag är i mina bästa år.
- Bli inte nervös. - Jag är inte nervös.
Vad som är gammalt för dig är inte gammalt när man blir...äldre.
När du är i min ålder kommer det inte alls att verka gammalt, och då...
Var lärde du dig att spela piano?
- På lägret. - Det var skickligt på bara fem veckor.
Kan du sluta nu?
- Jadå. - Lyssna på mig.
Jag har velat prata lite om...
Vad skulle du tycka om Vicky blev en del av familjen?
Av vår familj?
- Det är en underbar idé. - Verkligen?
Ja, verkligen. Jag har alltid velat ha en syster.
- Nej. Du missförstår mig. - Så snällt att du vill adoptera henne.
Nej, sötnos. Jag vill gifta mig med henne.
Va? Pappa, du skämtar!
Ni kan inte gifta er. Hon är ett barn.
- Hon är vuxen. Kalla henne inte ett barn. - Det beror på hur man ser det.
- Jämfört med henne är du en gubbe. - Det är jag inte!
Det är du visst! Det var det äckligaste jag hört!
Jag diskuterar det inte om du skriker.
- Men pappa... - Sluta!
Okej då. Jag skriker inte.
Jag tänker vara lugn och rationell.
Du kan inte gifta dig! Du förstör allting! Alla planerna!
- Vad pratar du om? - Jag klippte håret för din skull.
Och jag biter på naglarna för din skull!
Av alla inbilska pappor!
Vi som jobbade så hårt, i dagar och veckor!
Rösterna och namnen och...
Jag försökte, men hon blev hysterisk. Nu pratar hon i nattmössan.
Låt mig tala med henne. Iväg med dig.
- Hej, raring. - Han gör sig löjlig.
Det kom som en chock för dig. Män är så taktlösa.
Kan vi inte prata lugnt och sansat som två vuxna kvinnor?
Det kan vi nog. Du är väl inte rädd för att prata med mig?
Jag är inte rädd för nån.
Du är gammal nog att förstå den underbara magi
som kan uppstå mellan en man och en kvinna.
Jag vet vad pappa tycker är så magiskt med dig.
Och det klandrar jag honom inte för. Du är välsvarvad.
Din pappa underskattar dig.
Men inte du.
Du har haft honom för dig själv så länge,
så jag kan förstå att du ser andra kvinnor som inkräktare.
Men i hela mitt liv har jag väntat på nån som han -
en snäll och mogen man, lite oborstad, men med humor,
förstående och klok.
Allt det jag älskar hos honom.
- Det var upplyftande att höra. - Varför det?
Flickor brukar jaga pappa för att han är så rik.
- Tror du att jag vill åt pengarna? - Det vet du bäst själv.
Jag försökte vara tillmötesgående. Vi ska gifta oss, vänj dig vid det.
Vill du slå vad?
Tampas inte med de stora flickorna. Det klarar du inte.
Växeln.
Koppla mig till Western Union.
Till Sharon? Ett telegram till ett barn i hennes ålder?
Stå inte bara där. Låt henne läsa det.
Vem skulle skicka henne ett telegram?
ALEXANDER GRAHAM. 03.00. VIKTIGT.
Sharon?
"Alexander Graham. 03.00."
- Kalifornien. - Vem kan hon möjligtvis känna där?
Bertha Waterbury. En flicka jag mötte på lägret. En pangtjej.
Det är ganska kryptiskt. Vad betyder det?
Hon är tokig i en pojke, Alexander.
Och de var ute till tre på natten.
- Ett barn i den åldern! - Men mamma...
- Susan Evers? - Ja.
- Varsågoda. - Det är jag igen.
Jag vet. Det var störtknepigt att förklara telegrammet.
Mormor gav oss en lektion i barnuppfostran.
Du måste tro mig. Jag är i gräslig knipa.
- Var inte så dramatisk. - Det är det värsta som kunnat hända.
- Har det gått så långt? - Mamma borde vara här.
Då så. Jag släpper bomben i morgon.
- Hur mår mamma? - Bra.
- Pussa henne och morfar från mig. - Okej. Hej.
- Hej, morfar. - Hej, Susan.
- Susan? - Ja. Kom och sätt dig.
Du och jag borde pratas vid, inte sant?
Picassoutställningen är klockan fyra.
- Kommer du, Charles? - Nej tack.
Sen teparty hos mrs Saunders. Carolines dotter är där.
- Jaså? - Sharon, du har dansklass 10.30.
Direkt efter det har du musiklära.
- Kan Staimes ta henne i din bil? - Ja.
- Klockan tre... - Jag kan inte göra allt det där i dag.
- Vad sa du? - Du avbröt din mormor.
Jag har nåt viktigt att berätta.
Det du och pappa gjorde är uselt! Det är botten!
Jag är inte Sharon utan Susan. Sharon är i Kalifornien med pappa.
- Omöjligt! - Du kan inte vara Susan.
Jag är Susan! Sharon och jag möttes på lägret och bytte roller.
Hon bet på naglarna och klippte sig.
Hon är i Kalifornien, simmar och rider min häst,
medan jag har åkt på musiklektioner som jag hatar!
Susan...
Förlåt mig, mamma.
Jag ville träffa dig och jag saknar en mamma.
Jag älskar dig så mycket,
Kan du inte älska mig för min skull, och inte som Sharon?
Älskade vän, varför sa du ingenting?
Jag kunde inte hjälpa det. Jag vill veta hur det var att ha en mamma.
Mitt barn.
- Susan, älskling! - Mormor.
- Hon är exakt som Sharon. - Jag vet.
- Louise? - Vad är det?
Louise.
- Vad är det? - Det är viktigt.
Vad är det?
De borde få vara ensamma, det är allt.
Margaret har inte sett henne sen hon var ett år.
Jag är hennes mormor!
För en gångs skull ger jag mig inte. Lämna dem ifred.
Jag har försökt, det har jag verkligen. Men jag förstår inte.
Din pappa och jag älskade varann,
men ibland kommer man bara inte överens.
Måste ni byta tillbaka oss igen?
Du hör lagligen till din pappa och Sharon hör till mig.
Hans och hennes. Jag känner mig som en badhandduk.
Det är ruttet.
Oroa dig inte. Vi kan lösa det.
Halvårsköret. Det är så det kommer att bli.
Många ungar på lägret levde så.
Halva året hos en förälder och halva hos den andra, som en jojo.
Jag tycker inte heller om det, men jag tänker inte förlora dig nu.
- Kan du lägga den här i din väska? - Ja, frun.
- Får jag komma in? - Javisst.
- Jag har bokat tolvplanet. - Det ger oss inte mycket tid.
Det var det bästa jag kunde göra på kort varsel.
Det är fullbokat så här års. Ska du resa i den klänningen?
- Är det nåt fel på den? - Nej, den är prydlig.
Hälsa Mitch när du ser honom.
- Jag undrar hur hans fru är. - Vem sa att han är gift?
En romantisk karl som Mitch har självklart skaffat sig en ung fru.
Hoppas hon gillar friluftsliv och vet hur man fjällar fisk.
- Var inte ogin. - Kan du leta upp min blåa kjol?
Ja, frun.
En sak beundrar jag dig för.
Du har karaktärsstyrka som åker dit utan att piffa upp dig.
Vad menar du?
Jag menade bara... Frisyren till exempel...
- Vad är det med den? - Det är det jag menar.
Dagens kvinnor har lite luftigare frisyrer...
- Muckar du gräl med mig? - Med min favoritdotter? Inte.
Missförstå mig inte. I all sin dar, du är den du är.
- Jag vill inte förändra dig. - Det är det ingen som ska.
- Var som du är. - Nåt annat tänker jag inte.
En gedigen, sansad och förnöjd kvinna,
som accepterar en mogen ålder med grace och värdighet.
Det var det mest avskyvärda jag hört!
Nu blir du ilsken när jag bara ville komma in och önska dig lycka till.
Adjö, min dotter.
Adjö.
Hälsa Mitch.
När jag tänker efter är klänningen perfekt för dig.
Jag har packat. När åker vi?
Klockan tolv. Har du fått med allt som vi ska ge till Sharon?
- Vill du åka till New York först? - Visst! Varför det?
Vi kan shoppa lite innan vi åker västerut.
En pigg liten kalv, Mitch.
Vad är det med dig?
Har du föraningar ibland? Som om en storm var på väg in?
Nej. Kom då.
Verbena, vi är här!
Kom, mamma.
Älskling!
Mrs Evers! Du ser fantastisk ut. Jag tar packningen.
- Jag kan bära in det. Sötnos! - Hur har du det?
Bara bra. Vi har saknat dig.
- Behåll växeln. - Tackar.
Jag kan knappt vänta på att visa hur fint allting är.
Vi hade det så bra.
Mamma! Så skönt att du är här!
Så fin du ser ut! Vad har du gjort?
- Tycker du om det? - Jag älskar det.
Älskling!
Äntligen är ni tillsammans.
- Hur gillar ni varann? - Bara bra.
Vi älskar varann.
- Hej, Sue. - Hej.
- Se på dig i ditt korta hår. - Jag klippte det.
- Jag tycker om det! - Och ditt är jättefint.
- Var är din pappa? - Ute och rider.
Kom vi i tid?
- I tid? - Berättade du inget?
Berättade vad?
Pappa ska gifta sig.
Jaså...
- När ska det gå av stapeln? - På lördag, sägs det.
Hon nästlade sig bara in, och vips satt pappa på kroken.
I min åsikt börjar han bli gaggig.
Er pappa vet nog vad han gör.
Ska vi packa upp? Jag längtar efter en varmdusch.
- Vill du ha en öl? - Ja. Jag kommer strax.
Jag säger inte ett knyst, men sakerna den där Vicky kokar ihop...
Jaså?
- Hej, pappa. - Hej.
- Så du pratar med mig nu? - Varför skulle jag inte det?
Försök inte! Jag kan gifta mig när jag vill!
Se inte så oskyldig ut, när du har gått runt som en osalig ande i två dar.
Du, jag, i två dar - knäpptyst!
- Kommer du ihåg det? - Jaha! Ni var...
Jag har nog varit lite tjurig.
Det var årets underdrift.
Du har varit helt omöjlig. Vedervärdig!
Det är barnsligt att sura. Det är du för gammal för.
Att inte prata med nån för att man är arg på dem är...
- Vad flickor gör. - Just det. Hemska tjejfasoner.
Det ringer på dörren.
Det är prosten och miss Robinson och du ska vara artig mot dem.
Ge hit.
Det här är dr Mosby.
Mitchell Evers, brudgummen.
Är det inte tjusigt! Så maskulint.
Det saknar ett kvinnligt handlag.
Här är den lilla ängeln.
- Hur mår du i dag? - Bra, tack.
Det här är pastor Mosby. Han ska viga oss.
God dag.
Jag måste byta om. Ursäkta mig.
Vill du vara lillvärdinna?
Var artig.
- Hej, pappa. - Hej, gumman.
- Du har gäster. - Jag vet.
Morfar hälsar, och mormor också.
- Hon är därnere. - Vicky?
- Jag har träffat henne. - Inte jag.
- Susie... - Ville du nåt?
Nej, gumman. Det var inget.
Det är mitt bröllop. Du har haft fyra.
- Kan du inte gå och blanda drinkar? - Vi väntade på dig.
- Edna? - Jag tar det som bjuds.
- Det vanliga, älskling. - Går det att övertala prosten?
Kanske en liten droppe för att skåla för brudparet.
- Bra. - Dubbel whisky med is.
Det ska bli.
Tänk så fin en utomhusceremoni skulle te sig i tidningarna.
Jag lutar åt samma åsikt.
Marco-Dennisons gifte sig under en randig baldakin.
Det var förra månaden.
Atmosfären var idyllisk -
ute i Guds gröna natur.
Tack.
- Mitch! - Upp med dig.
Din idé om ett utomhus- bröllop är utmärkt.
Vicky kan komma nedför uppfarten...
Ingen fara, jag har honom.
Ge mig din hand.
- Hur gick det? - Det gick bra!
Jag är snart tillbaka.
- Hur har du det? - Bra, tack. Hur mår du?
Fint. Jösses, du är...
- Jag har gäster därute! - Hojta inte. Låt mig förklara.
- Om du håller tyst, berättar jag! - Vad gör du här?
Sluta skrika så förklarar hon.
En överraskning.
Det var det jag försökte säga.
Båda två?
Båda två tillsammans. Hur gick det till?
Vi möttes på lägret och då avslöjades alltihop.
- De bytte roller. - Va?
Sue åkte till Boston för att vara hos mig.
Så det här är Sharon? Jag har haft Sharon hela tiden?
Är du Sharon?
Jag ville lära känna dig och Susan ville träffa mamma.
Du är Sharon.
- Du var bara en baby när jag... - Du är väl inte arg?
Nej, sötnos. Det är bara så ofattbart.
- Du var så svår att få att rapa. - Men pappa!
Jag menar allvar! Alla nätter jag var uppe med dig, gav dig välling...
- Och jag då? - Ja, vi delade lika.
Du använde blöjor för tio ungar.
- Pappa, blöjor! - Ja, blöjor.
- Och se på dig nu. - Jag är nästan helt vuxen.
- Och utan pappa. - Gumman...
Och jag är utan mamma.
Vi diskuterar det sen. Nu vill jag prata med er pappa.
Kom då, Sharon. De vill vara ensamma.
Pappa... Gift dig inte med den där kvinnan.
Nog nu. Iväg med dig.
Kan man tänka sig! Det är ofattbart.
Sista gången jag såg dem tillsammans var de så små och i barnvagn.
Vilken tid du valde att dyka upp! Precis när jag ska gifta mig.
Jag hade ingen aning. Sharon sa det när jag kom hit.
- Den där flickan är min fästmö. - Jag vet. Jag såg henne.
Då så. Ut med språket.
- Hon är bedårande. - Det är jag övertygad om.
- Utom...? - Hon är väldigt tjusig.
Hennes ögon sitter lite tätt ihop.
De knepen går jag inte på längre. Gå och sätt på dig nåt anständigt.
Jag är fullkomligt anständig.
I min morgonrock!
Hon kommer in här, och det verkar som om vi har...
- Vad då? - Gå upp och klä på dig!
Använd inte den tonen. Vi är inte gifta längre.
Det här är mitt hus, och du ska inte springa runt...
Försök inte hunsa med mig!
Gå upp och klä på dig, annars...
Jag lappade till dig en gång, och jag kan göra det igen.
- Håll dig undan. - Börja inte med det där.
- Snälla du. - Rör mig inte. Jag varnar dig.
- Skulle det vara nödvändigt? - Förlåt. Det var inte meningen.
Varför måste du vara så våldsam?
Jag kan inte prata med dig. Du drämmer alltid till mig.
- Så vildsint... - Så farligt kan det inte vara.
- Jo, det är det. - Låt mig se.
- Låt det vara. Du har gjort nog. - Öppna så jag får se.
Var inte så barnslig. Jag såg det inte ordentligt.
- Jag behöver en läkare. - Sjåpa dig inte.
Mr Evers? Damerna undrar... Ursäkta mig.
Pastorn?
Vänta lite. Inget är på gång här.
Absolut inget. Det är lätt att förklara. Du förstår...
- Det här är min fru. - Hej.
God dag.
Men...
Nej. Ex-fru.
Hon kom hit - helt oväntat -
angående ett missförstånd med våra barn.
Jag föreslog att hon satte på sig nåt anständigt så att du...
Varför förklarar jag mig? Det angår inte dig.
Han bad inte om en förklaring.
Du babblar bara på som om du försökte dölja nåt.
Dr Mosby är inte alls chockerad att se mig så här.
Självklart är han chockerad med dig i den där utstyrseln...
Jag ser inget fel med din frus klädsel.
- Ex-fru. - Hon är mycket vacker.
Jag visste att jag tyckte om dig.
Jag är inte helt utan sinne för humor.
Och situationen är allt bra dråplig.
Den hör inte till vardagen.
Ursäkta oss ett ögonblick.
Kan du försöka att vara lite hänsynsfull?
Jag måste förklara varför du är här och det blir inte lätt.
De vill väl träffa mig.
Det är naturligt. Jag vill vara helt öppen.
Kör för det. Jag ska bara slänga på mig nåt skönare.
Mycket lustigt.
- Dr Mosby, gå ingenstans. - Jag stannar.
- Jag är strax tillbaka. - Det ser jag fram emot.
En underbar kvinna. Hur kunde du låta henne gå?
Hon är charmant.
- Kunde hon inte bo på hotell? - Jag bjöd inte in henne.
- Jag visste att nåt skulle gå på tok. - Inget är på tok. Hon var redan här.
- Ska hon sova över? - Det vägrar jag!
Du läser nåt mellan raderna som...
- Vill du gå ut i trädgården en stund? - Jag trivs utmärkt bra här.
- Gör du? - Det är en intressant situation.
Helt utanför det vardagliga.
Det vill jag lova.
Jag försäkrar att hon...
Hon får inte stanna här. Gör dig av med henne.
Hon är inte den sortens kvinna.
Hon är kvinna, det räcker.
Hon är inte alls som du tror.
För det första är hon från Boston.
Hon är äldre, mognare. Hon har två barn - den moderliga typen.
Jag svär på att du inte har nåt att...
Förlåt att det dröjde. Jag heter Margaret McKendrick.
- Ser man på. - Hej igen.
Det här måste vara Vicky.
Mitch har beskrivit dig på pricken.
Jag är mrs Robinson.
- Förlåt mig. - Det är lätt hänt.
Vicky?
Du är gudomlig.
Hon är oerhört vacker.
- Jag tänkte detsamma om dig. - I min ålder?
En sån rar flicka.
- Mitch beskrev dig annorlunda. - Det vill jag lova.
Ursäkta mig.
Ni vet hur män ser sina före detta -
som gamla uttjänade skor undanstoppade i garderoben.
Ja, ut med det gamla och in med det nya. Du är allt bra ung.
- Ja, har han inte tur? - Jo.
Jag blev stormförtjust att höra att du vågar ta språnget med Mitch.
Det måste vi fira. Mitch, öppna en flaska skumpa.
Berätta om dig själv. Vi kommer att bli så goda vänner.
Nej! Ni ska inte bli vänner. Det är inte meningen.
- Vi måste ändå kila nu. - Det kanske är bäst...
Allt gott har sitt slut.
Vad synd. Precis när vi började lära känna varann.
Trevligt att träffas.
Du kommer inte på bröllopet, men du kan läsa om det i societetsspalterna.
- Jag läser aldrig dem. - Så synd då.
Jag föredrar när folk rymmer med varann. Det är mer romantiskt.
Så synd att ni inte kan äta middag med familjen.
Vi har miljontals små bestyr - provningar och småinköp.
Skicka räkningarna till Mitch. Han är rik som ett troll.
- Det visste jag inte. - Inte?
Hej då. Trevligt att träffas.
Hej då, Vicky. Du är verkligen rar.
Hej då.
En ljuvlig, charmant kvinna. Hur kunde han låta henne gå?
Er pappa kommer att sparka mig.
- Snälla Hecky. - Vi åker i morgon.
Nej. Jag vägrar att delta i en komplott.
Han gör det, annars får han laga sin egen mat i en hel månad.
En zigenare?
Vad hände med middagen?
- Den serveras på terassen. - Vems idé var det?
- Jag säger inget... - Jag vet. Inte ett knyst.
Jag lägger mig inte i. Det har jag gjort i åratal.
Vad sjutton är det här?
Gå och sätt dig. Förstör inte allting.
- Vad gör ni? - Sätt dig. Middagen är färdig.
Vad är allt det här?
Fråga inte mig. Jag bara äger stället. Ingen berättar nåt för mig.
Middag på terassen. Var det din idé?
Nej, minsann. Vad stirrar du på?
Ögat ser hemskt ut. Du måste plåstra om det.
- Bekymra dig inte för det. - Gick du på en kratta?
Nej. En förnäm, mogen Bostonkvinna nitade till mig.
Nån jag känner?
- Det är en specialare. - Det doftar utsökt.
- Vad ska det föreställa? - Kalv parmigiana.
Jag avskyr det. Det vet hon.
- Vad håller du på med? - Var snäll, annars tar jag livet av mig.
Det är dags, Hecky.
Ursäkta mig.
MARTINELLI'S ITALIENSKA RESTAURANG
- Snälla, skratta inte. - Vad är det?
- Förstår du inte...? - Mina damer och herrar...
Vi har lite underhållning åt er.
Utan vidare omständigheter
vill jag presentera, från Boston,
med Beethovens Femte symfoni, på piano, miss Sharon McKendrick.
Vad är det där för oljud?
Gå ner från scenen. Jag är mitt uppe i en konsert.
Publiken kommer att somna.
Du måste liva upp det.
Vi kompromissar. Vi gör det tillsammans!
Just det!
Vi gör det tillsammans, yeah, yeah, yeah, Både du och jag så klart
Om vi är tillsammans blir det bra Det blir säkert oslagbart
För vi är tokiga, vi två
Men vi klarar det ändå
Tillsammans
Vi gör det tillsammans du och jag
Vi kan hitta på en massa
Om vi är tillsammans varje dag Tror du inte det kan passa?
Vi kanske har det skralt
Men vi delar ändå allt
Tillsammans
Du är en toppentjej
Och du går hem hos mig
Och om du är med mig
Då blir jag jätteglad!
Vi gör det tillsammans
Jag vill inte vara själv
Om vi är tillsammans du och jag Kan vi ha det dubbelt så bra
Och jag vill alltid va' din vän
Två är vildare än en
Tillsammans!
Det var underbart!
Jättebra!
- Kom och ät. - Det är spagettismörja.
Det är bra. Vi har redan ätit i köket.
Visst. Roa er ni. Vi går och lägger oss. God natt!
God natt. Ha det så kul.
- God natt. - Godnatt med er.
Tänk att de små rackarna kokade ihop det där.
- Och det är inte allt. - Vad menar du?
Förstår du inte det?
Levande ljus, fiolmusik och kalv parmigiana.
Martinelli's. Minns du inte?
Vår första träff. De försökte återskapa den.
Knasiga ungar.
Vad?
Inget.
Vad gör vi med dem?
Vi kan inte skilja dem åt.
Nej, det kan vi inte.
Det enda rätta är att samsas om dem.
Du tar dem i sex månader och sen är det min tur.
Då är de åtminstone tillsammans.
- Det är nog bäst, tror du inte? - Jag antar det.
"Halvårsköret." Det är vad Susan kallar det.
Mer kan vi inte göra.
Helt plötsligt är jag så nedstämd.
Det hade varit värre om vi hållit ihop - som vi grälade.
- Ditt irländska temperament. - Du var lika besvärlig.
Ja, det medger jag. Det var ett misstag från början.
- Var det? - Är inte det uppenbart?
Du är dig lik. Du har inte åldrats mycket.
Ska du inte återgälda komplimangen?
Visst. Faktum är att du ser skaplig ut.
Pressa inte fram det. Du behöver inte säga det!
Jag menar det. Vad har du gjort med dig själv?
Vad har jag gjort?
16 plastkirurger har rekonstruerat ansiktet på mig!
Tror du att jag är nåt troll som har kravlat ur skogen?
Jag är inte lika ung som den där blonda dockan som har snärjt dig.
- Dra inte in Vicky. - Säg inget om kära Vicky!
Den där barnbruden med de välladdade höfterna!
- Förlåt mig. - Det händer alltid.
Ja.
Men inte igen. Jag åker i morgon bitti med Sharon.
Ärligt talat så önskar jag dig all lycka med Vicky.
Milda makter vad de ställde till det!
Alla våra planer. Mamma och jag åker i morgon.
Ge inte upp. Vi har hela natten på oss att tänka ut nåt.
Som vad då?
Jag vet inte.
Men nånting.
- Taxin väntar. - Jag kommer.
Ska du inte komma ner och säga hej då?
Kommer strax!
Du kan ha Susan till jul.
Och Sharon kan fira påsk här.
Det är väl bäst så.
Jag antar det.
Vad gör ni i de där kläderna?
Vad är det här?
Vi har tänkt över saken och nått ett beslut.
Vi beslöt att vi blev lurade.
Vad menar ni?
Vi beslöt att vi ville campa tillsammans.
- Den av oss som är Sharon... - Och vi säger inte vem.
Den av oss som är Sharon tänker inte åka till Boston.
Försök inte köra med mig.
Sharon, gå och sätt på dig dräkten.
- Är du säker på att hon är Sharon? - Naturligtvis.
Eller hur?
- Svårt att avgöra, va? - Eller hur?
Sluta tramsa. Vi missar planet.
Det är ju meningen.
- Gör nåt! - Susan...
Ja, pappa?
Det är inte roligt.
- Det är inte roligt. - Den här lustigkurren är Susan.
- Är du säker? - Jag känner väl min egen dotter?
Du är inte så säker, är du det?
- Nej. - De är redo att lyssna.
Så här är det. Vi far genast och campar - allihop.
Och när vi kommer hem på fredag säger vi vem som är vem.
Passar det inte så låt bli.
Vad ska jag göra i tre dagar? Sitta och sticka?
Det är inte mitt fel. Jag kan inte skilja på dem.
Smiska dem, tvinga dem att säga det!
Man smiskar inte trettonåringar.
- Ska hon med? - Det hör till avtalet.
- Jag vägrar! - God morgon, Vicky.
- Du får inte åka till skogs med henne. - Du har rätt.
- Lägg dig inte i. - Du kan inte lämna henne ensam.
- Vad skulle folk säga? - Vad föreslår du?
- Du borde följa med oss. - Jag kanske gör det.
Det är det enda rätta. Men du måste ha andra kläder på dig.
Jag vet var Mitch har sina skjortor, och vi kan hitta ett par stövlar...
- Ska alla följa med? - Jodå.
- Här är fler grejer. - Okej, då.
Allt är packat och klart.
Dra åt bältet lite till.
- Vart ska hon? - Hon ska med.
- Skojar du? - Nej.
- Vi är klara! - Hon får inte följa med!
Var inte oförskämda.
Er pappa kan inte lämna Vicky ensam i tre hela dagar.
- Då sätter vi igång. - Sitt bredvid Mitch.
- Om det inte gör nåt. - Nej då.
- Ni borde få vara ifred däruppe. - Vad säger du?
- Ska du med eller inte? - Om du inte åker, så...
Bekymra dig inte för mig. Jag kan njuta av solskenet här.
Du kan lära känna flickorna.
De ska bo hos dig halva året. Se upp för ormar!
- Tack. - Hej då. Ha det så kul.
- Hur går det? - Toppen. Jätteskoj...
- Vad är det? - Vicky är lite ovan. Vi tar en rast.
Vi är vid sjön om en timma.
Ska jag lägga på den?
- Jösses, vad varmt det är. - Än sen?
Vill du ha lite av mitt vatten?
Tack.
Det är nåt där!
- Vad är det? - Bara en liten ödla.
Den är helt ofarlig. Titta!
- Få bort den! - Sluta nu!
Ta bort den! Ödlor är avskyvärda.
- Stanna här och hjälp Vicky. - Visst. Vi hjälper henne.
Ni hjälper mig nog - över ett stup.
Vad gjorde vi?
Se inte så änglalika ut. Jag känner igen markattor när jag ser dem.
Men ni ska veta en sak.
Försöker ni nåt så gör jag livet surt för er.
Begrips, sötnosar?
Ser du det? Pumaspår.
- Det är ett slags lejon. - Menar du?
Visst. Det finns hundratals häruppe.
De river ut ögonen och äter upp en.
Men jag lärde mig ett knep från en gammal indianguide.
Om man slår ihop ett par pinnar så skrämmer ljudet iväg dem.
- Så, menar du? - Ja. Det håller dem borta.
Kom.
Fort!
- Har du det bra? - Fullkomligt underbart.
Mina fötter tar kål på mig.
Gå och svalka dem i sjön.
Jag prövar vad som helst.
- Kom du. Det är inte djupt. - Är du säker?
Jag kan stå upp.
Hecky, det här hedrar dig.
Tack. Vill du inte ha?
Jag avskyr forell sa jag ju! Jag äter i morgon bitti.
- Vad får vi till frukost? - Forell.
Vi äter vad naturen bjuder på. Det är en del av nöjet.
Vilka andra nöjen har ni? Kasta sten i sjön?
Du envisades med att komma. Försök att trivas.
Jag lurades hit. Hon lurade mig.
Det gjorde hon allt.
Hecky kan följa dig hem.
Jag följer dig gärna ner till bilen.
Jag håller ut, tack.
De tror att jag är en blodbank. De måste gilla det här.
- Vad är det? - Myggmedel.
Det luktar inget.
- Det är ju sockervatten. - Va?
Det drar till sig varenda mygga i trakten. Var fick du det från?
En gammal indian gav det till mig. Han sa att det skulle hålla myggen borta.
Kan jag få lite mer forell?
Jag går och knyter mig.
God natt.
God natt, Vicky.
Vad gör du, älskling?
Jag håller bergslejonen borta.
Ja, ljudet...
- Ljudet skrämmer inte bort dem. - Inte alls.
- Varför gjorde ni så där? - Jag svär att...
Försök inte. Det var väldigt dumt.
Väldigt.
Nu får det vara nog, hör ni det?
- Ja, pappa. - Det gäller er båda.
- Ja. - Då så.
Få bort dem härifrån! Ut med dem!
Få bort vilddjuren!
Få bort dem!
Jag hatar det här vidriga stället!
Vad skriker du för? Björnungar gör inte en fluga förnär.
Håll tyst och hämta mina stövlar!
Javisst.
Jag hatar det här stället! Det roar mig inte ett dugg.
Jag hatar fisken och sjön! Jag hatar de jäkla småkrypen!
- Jag står inte ut! - Vad gör du med maten?
- Vad är det? - Din stora kluns! Det är inte värt det!
Vill du ha dina kläder?
Tack. Delar ni allt som tvillingar?
- Allt. - Ge din syster hälften av den här!
Vänta nu. De har inte gjort dig nåt.
Du kommer aldrig att veta vad de gjort mot mig, din grobian!
Nu vill jag ifrån den stinkande friskluften!
Var är du, mamma!
- Redan hemma? Vem är du? - Sharon.
- Hade ni roligt? - Pangkul.
- Vicky hade nog inte så roligt. - Vad hände?
Hej, mamma.
- Hur mår du? - Jättefint.
- Hej. - God kväll.
- Har ni ätit? - Vi är inte hungriga.
Gå och ta ett bad. Ni behöver det.
Sen berättar vi om Vicky, men inte medan han är där.
Så ni hade roligt? Vad gjorde ni?
Försök inte. Du visste vad som skulle hända.
Vad hände?
Allt hände. Det blev pannkaka av alltihop. Är du nöjd nu?
Det är sista gången jag tar med en kvinna upp i bergen.
Var är hon, vad hon nu heter?
Vicky?
Hon flög sin kos.
Hon är väl på Park Avenue nu, och lika bra är det.
- Nå? - Vi har pratat.
Och vi är skyldiga dig en ursäkt.
Vi har dåligt samvete för det vi gjorde mot Vicky.
- Vad gjorde ni? - Ja...
Vi underminerade henne.
Du bestämmer själv vem du ska gifta dig med, och vi förstörde det.
Ja det är gjort nu, så vi pratar inte mer om det.
Kan du förlåta oss?
Gå och lägg er, era små monster.
Vad gör man?
- Vill du ha nåt att äta? - Har du så det räcker?
Jag gjorde så det räcker till dig och Susan i morgon.
Sharon och jag åker i morgon.
- Ja. - Gå och tvätta händerna.
Det är nog bäst.
Var är Verbena?
Jag väntade inte hem er. Hon behövde inte stanna för min skull,
så jag gav henne ledigt.
Då gör jag mig i ordning. Jag är snart tillbaka.
Jag vet inte vad han såg hos henne. Hon hade ingen personlighet.
- Ska du gå ut? - Det har inte ni med att göra.
God natt, damerna. Sov gott.
Skulle du inte bara tvätta händerna?
Jag kunde lika gärna vara grundlig.
Hör du musik? Jag sa åt dem att bada.
Det är stereon. Det kunde vara mysigt med lite musik.
Och rödvin kan passa till grytan.
För mamman till mina barn - den vackraste ett par ungar kan ha.
- Du kan vara så enerverande. - Vad är det?
Du väntar tills jag står barfota i köket.
- Jag gillar dig barfota. - En kvinna utan skor är i underläge.
Bra. Skål för ditt underläge.
Sitt ner och ät. Spill inte.
- Jäklar! - Vad är det?
Jag knöt fast en diskhandduk. Kan du knyta upp?
Eftersom alla ber om ursäkt borde jag också göra det.
För häromkvällen. Jag menade det inte som det lät.
Jag är dålig på komplimanger, en lantis som jag.
Försök inte! Den valsen drog du för länge sen.
- Det gjorde jag inte. - Det gjorde du visst.
Men det funkade. Du gillade det.
Du är så vacker.
Jag menar det.
Jag är dålig på att uttrycka mig, men jag har tänkt på dig.
På oss, hur vi hade det.
Vet du vad jag saknar mest av allt?
Du har gryta över hela dig.
- Det bryr jag mig inte om. - Tvätta av det.
Vad saknar du?
Det gör inget om det låter dumt.
Jag saknar strumporna du hängde på tork i badrummet.
Och att min rakhyvel var slö för att du rakat benen med den.
Jag saknar hårnålarna bland fiskeredskapen.
Det är inte roligt att ha en garderob för sig själv.
Det är trist att svära utan att du är där och låtsas vara chockad.
Ingenting är bra utan dig. Det är mycket jag saknar.
Jag saknar dig.
Varför väntade du så länge med att säga det?
Jag vet inte.
Jag hoppades att du skulle komma tillbaka en dag.
Jag har varit en idiot. Det har vi båda varit.
Vi blir gamla och ensamma om vi inte gör nånting.
- Jag vet. - Det vill du väl inte?
Det har dröjt så länge.
Gråt inte. Du får drämma till mig när du vill.
- Vad är det? - Jag drömde så konstigt.
- Himmel! - Vad är det?
Du och jag marscherade fram i organzaklänningar.
Och jag hörde musik och såg blommor och människor.
Min kärlek kom från himlen...
VÄLSIGNA VÅRT GLADA HEM
För stunden
För alltid
För dig!