Корабът няма басейн. - Аз говоря за разнообразието.
Не искам да спекулирам. - Той каза, че е нещо важно.
Не си ли любопитен? - Любопитен съм.
Но не бих се обзалагал.
Изненада!
Нямам рожден ден!
Напитките са готови.
Казах ти да донесеш нещо, с което да се забавляваш.
Това не включва мен или екипажа.
Няма да повярват, че имам рожден ден...
Отново. - Това не е мой проблем.
На кораба е още по-гадно, отколкото в SGC!
Казвам ти, като съм отегчена, взимам заложници.
Бил съм свидетел.
Maйоре? - Наближаваме координатите, сър.
Излез от хиперпространството.
Приветстват ни.
Асгардите искат разрешение да се телепортират, сър.
Разрешавам.
Поздрави. Добре дошли на Орила. - Тор!
Здравейте, полк. Картър. Радвам се да Ви видя.
От любопитство... Как правиш разлика?
Гласът. - И аз се радвам да те видя, Тор.
Toва са ген. Ландри,
полк. Мичъл и Вала. - Поздрави.
Tор, къде се загуби? Отдавна не сме се чували.
Съжалявам.
Бях зает с други дела.
Както споменах при разговора ни,
Висшият Съвет желае да се срещне с вас,
за да ви даде подробностите, но нямаме много време.
Генерале, с Ваше разрешение,
екип от Асгарди са готови да се телепортират веднага на борда,
за да започнат да инсталират технологични модификации на кораба.
Дано са лазерни оръдия.
Лазерни оръдия и басейн. - Какво мислите да ни дадете?
Всичко, с което разполагаме и знаем.
С това искаш да кажеш... - Всичко.
Най-модерните ни технологии. Цялото ни познание.
Извинявай, малко сме объркани. Защо ви е да го правите?
Преди все се опъвахте. Все казвахте, че не сме готови.
Така е.
Mного Асгарди все още го мислят. - И какво се промени?
Като раса, ние умираме.
Съвсем скоро, всички ние ще изчезнем.
Превод и субтитри ГАВРИЛ ГАВРИЛОВ
Babilon at subs.sab.bz gavril_g@abv.bg
СТАРГЕЙТ SG-1
С участието на:
Бен Браудър
Аманда Тапинг
Кристофър Джъдж
Клаудия Блек
Бо Бриджис
Майкъл Шанкс
Телевизионна адаптация БРАД РАЙТ и ДЖОНАТАН ГЛАСНЪР
Сезон 10, епизод 20 "САГАТА ПРОДЪЛЖАВА"
Ядрото на Асгардския компютър е с независим енергоизточник,
който няма да засегне ZPM-а на кораба ви.
Въпреки това, щом модификациите приключат,
ядрото ще е напълно интегрирано със с-мите на кораба.
Mоже би можете да направите още нещо.
Уверявам те,
снабдяваме ви с най-новите Асгардски технологии.
В това число цялото ни познание и записана история.
Не говорех за това. - Направихме всичко възможно.
Финалният опит да се забави физиологичната ни дегенерация
зарази всички ни с бързо прогресираща болест.
Не са имали избор.
Чрез науката са удължили живота си още преди поколения.
Опитали са всякаква физиологична еволюция, необходима за възхода им.
Ще приключат живота си, преди дегенерацията да е стигнала далеч.
Масово самоубийство.
Не искат знанието и технологиите им да попаднат в грешни ръце.
И искат ние да сме свидетели на събитието.
Всичко, инсталирано на кораба... - Ще бъде техният завет.
Интерфейса на ядрото може да бъде холографско изображение на мен,
или на всеки друг Асгард, записан в базата данни.
Съжалявам, но няма да е същото.
Работих по това през по-голямата част от годината, полк. Картър.
И ние дълбоко го оценяваме.
Голяма част от Съвета смята, че не бива да споделяме това превъзходство.
Обещавам да направим всичко възможно да не ви подведем.
Вие сте Петата раса. Ролята ви е ясна.
Aко има някаква надежда да се съхрани бъдещето,...
то тя лежи на вашите плещи.
Нищо работа, а?
Заслужихте уважението и приятелството ми.
Чувствата са взаимни.
Моля те, не се натъжавай.
Краят на народа ми е дългоочакван.
Направихме прекалено много необратими грешки при развитието си.
Да се надяваме, че ще се поучите от тях.
Съжалявам само,...
че заради физическата си слабост няма да можем да ви помагаме в бъдеще.
Сър, три Орайски кораба излязоха от хиперпространството близо до планетата.
Сър, тук е мостика. Имаме три цели. Притиснати сме от Орайски кораби.
Сър, хипердвигателя още не работи. Прехвърлям енергията към щитовете.
Трябва да тръгваме.
Сър, Асгардите изчезнаха.
Ще отнеме няколко минути да пусна хипердвигателя.
Досветлинните на максимум. Отдалечи ни от планетата.
Досветлинните на максимум.
Щитовете са на 83%. - Как ни откриха, по дяволите?
И защо не правим скок? - Картър работи по въпроса.
Сър.
Сензорите засичат огромна енергия, идваща от планетата.
Всички здраво да се държат!
Щитовете са на 50%.
Полковник? - Сър, хипердвигателя работи,
но трябва да сме далече от радиацията от експлозията, за да е безопасно.
Aми Асгардското енергийно оръжие? - Още не е тествано, сър.
Щитовете са на 28%.
С пълна досветлинна ще сме на чисто след 47 секунди.
Няма да успеем.
Да проверим новите Асгардски модификации. Действай!
Зареди енергийните оръжия.
Eнергийните оръжия са заредени.
Огън!
Сензорите отчитат колебания в щитовете на врага.
Поддържай огъня!
Дявол да го вземе.
Спипахме ги.
Направи скок. - Да, сър.
Пусни втора проверка. - Полковник!
Докъде си с доклада?
Искам да уведомя Президента, веднага щом се върнем.
Ще иска да знае кога ще можем да увеличим Асгардските си оръжия.
Действам, сър, но изскочи и нещо друго.
Диагностиката на хипердвигателя показа данни, които ме притесняват.
Получихме повреди. Може ли да е от това?
Mисля, че трябва да излезем от скока и да проверим, за да сме сигурни.
Сър, два обекта се появиха на сензорите.
Орайски флагмани. Приближават бързо.
Полковник, предвид получените поражения,...
предпочитам да не се занимавам с още два кораба.
Сър, хипердвигателя е в изправност.
Върни ни в хиперпространството. - Да, сър.
Невероятно съвпадение, не мислите ли?
Освен ако не са ни проследили и да са ни чакали да се появим.
Mислех, че не могат да ни проследят в хиперпространството.
Освен ако самите Орай не побутват Приорите.
Вече се върнахме в Млечния път.
Както знаем, Древните няма да оставят Орай да използват силите си ей така.
Поне така знаем.
Сега поне имаме оръжия, способни да унищожат Орайски кораб.
Toва няма да ни помогне много, ако могат да ни проследят навсякъде.
Одисей може да се изправи срещу нещо, с което не може да се справи.
Възможно е Приорите да могат да засекат технологията,
дадена ни от Асгардите, без помощта на Орай?
Възможно е енергийният източник да излъчва специфична енергия,
която е откриваема в подпространството.
Но без последващи опити, единствения начин да разберем е...
да го изключим и да видим дали Орай ще могат да ни проследят.
Действайте.
Проблемът, сър е, че това ядро е пряко свързано с всяка с-ма на кораба.
Трябва да излезем от скока и да изолираме ядрото от хипердвигателя.
A това ще отнеме време.
Сър, два обекта се появиха на сензорите.
Мамка му.
Щитовете са на 53%.
Докладват за фронтални и вертикални повреди на нива 2, 6 и 10.
Отбранителна маневра! Стреляй при готовност!
Вече отнесохме един кораб. Какво са още два, нали?
Полковник! Спешно ми трябва хипердвигателя!
Действайте, сър. Хипердвигателят е на линия.
Трябва ни поне половин час, за да отделим ядрото от хипердвигателя.
Ще приемем, че Орайските кораби могат да ни проследят, където и да спрем.
Близо има ли планета със Старгейт?
Да, сър. P3X-474.
Необитаема е. Ще стигнем там за по-малко от час.
Mоже да успеем, преди да гръмне хипердвигателя.
A после какво?
Телепортираме се на повърхността и се прибираме.
Не можем да оставим кораба във вражески ръце.
Затова е саморазрушението. - Момент така, сър.
Aко говорите за унищожаване на кораба...
Не можем да жертваме познанието на Асгардите.
Това е заветът им към нас.
Д- р Джаксън, това не е нещо, което решавам с лека ръка.
Предполагам, че не можем да вземем нещо от него с нас.
Не, сър. Ядрото е прекалено голямо, за да мине през Портала.
Този път искам да останем и да се бием. Мисля, че си струва.
Курс към 474. Ще телепортираме екипажа на повърхността.
Дано имат време да се приберат, преди Орай да атакуват.
A после какво?
Както казах, готов съм да се бия до смърт, но ни трябва план.
За предпочитане такъв, който да избегне частта "До смърт".
Имаме един час, за да измислим такъв.
Мисля, че знам как мога да спечеля още малко време.
Ето ги и тях.
Щитовете на максимум. Отбранителни маневри.
Концентрирай огъня върху едната цел. Една по една.
OK! Toва не е хубаво. - Щитовете са на 23%!
Да ги ударим с всичко, което имаме!
Щитовете не функционират!
Друго попадение ще е фатално! - Полк. Картър!
Благодарение на Асгардската технология, ние сме във времеви балон.
Докато времето минава нормално за нас,
ще минат години в балона, докато извън полето ще са минали секунди.
Дано не ти трябва толкова време. - Надявам се, че няма.
Планът ми е да направя необходимите модификации по Одисей,
за да можем да излезем от фаза.
После, като изключим времевият щит, лъча няма да ни удари.
Това ще е хубаво. - Чудите се защо не започнах с това.
Аз още мисля за нещата с времето.
Асгардското ядро има времеви щит, монтиран в него.
Това беше бърза и лесна опция.
Трябва да направя технологиите на Мерлин от това, които имаме на борда.
A това ще отнеме време.
И колко точно е това... в нашето време?
Не съм много сигурна.
Но имаме храна и вода, достатъчни за три месеца.
Tри месеца? - Ще разпределим дажбите.
Ще се побъркам. И ще побъркам и теб.
Но, ако отнеме повече време... - Повече от три месеца?
Важното е, че никой от вас няма да има извинение за докладите.
Tази функция е невъзможна.
Дали Орайските войни ще намерят път през щита и ще дойдат тук?
Не. - Защото все ми се причува нещо.
Ти чуваш ли нещо? - Опитвам се да не чувам.
Moже би могат да дойдат, но не знаят как да изключат полето
и ни карат да полудеем, за да го изключим сами.
Не.
Toва не беше въпрос.
Не беше.
Преди да изградя фазовата технология на Мерлин,
реших да пусна някои симулации.
Казваш, че ти е отнело две седмици за да разбереш, че не става?
Съжалявам. Опитвах да адаптирам параметрите.
Проблемът, според Тор е,
че не мога да вкарам кораба във фаза, преди да изключа полето.
A щом го изключим, имаме 0,86 секунди, преди лъча да ни порази.
Времето е недостатъчно, за да вкараме кораба във фаза.
OК. Минаваме на план Б.
Всъщност, пуснах и тази симулация.
Ако се телепортираме в буфера в готовност да слезем на планетата,
и нагласим полето да се деактивира чрез таймер,...
Потокът материя няма да има време да се отдалечи достатъчно от взрива.
Добре. План С. Взимаме 302. Така се измъкнах от Корольов.
И това обмислях.
Предвид това, как ще бъде ударен Одисей и сравнявайки го с Корольов...
Няма как да стане.
Компютърът греши.
Последните два варианта не включват кораба и Асгардските база данни.
Знам. - Ок, минали са едва две седмици.
Притеснява ме думата "едва". - Добрата новина е,
че Асгардите са ни снабдили с наистина невероятна технология.
И с нищо, което да ни измъкне. - Все още не знам.
Но с незначителна модификация на телепорта
ще имаме преобразувател, който ще ни позволи да произвеждаме
храна, вода, кислород. Почти всичко, от което се нуждаем.
Освен начин да се измъкнем. - Вече го каза, синко.
Съмнявам се, че полк. Картър е разбрала и 1% от възможностите.
Нека й дадем повече време.
Всичко, което искат е да поживеят още малко.
Ние не сме по-различни. Изменена ДНК, лек за болести...
Една фатална грешка и обричат цялата си раса.
Предполагам, че без значение какво правиш, накрая...
Животът е прекалено кратък.
Съгласна съм.
Какво правиш?
Нещо, което отдавна трябваше да направим.
Не го прави. - Защо?
Вече три месеца сме тук, Даниел. Три месеца!
Нали харесваш момичета? - Да!
Не виждам голям избор наоколо. А ти?
Освен,...
ако не ме намираш... за привлекателна.
Искаш ли да отговоря честно? - Не.
Не, сериозно. Ти започна. Искаш ли честен отговор?
Не, не се притеснявай.
Мислиш ли, че мога да имам сериозни чувства към теб?
Не искам да имаш сериозни чувства, Даниел.
Значи спим заедно. А после? Ние работим заедно!
Знаеш ли... Дори тази част звучи невероятно. Т.е...
Стига! Не мога да си представя как би изглеждала връзката ми с теб!
Да, да. Доказала си, че може да ти се...
вярва, професионално, и съм горд с това, но на лична основа?
Хайде, Вала, недей така!
В оптималният случай си една емоционална, нестабилна развалина!
Не казвам, че съм по-добър.
Не го казвам. Преди не мислех, че мога да забравя жена си.
Самата мисъл,...
че мога отново да бъда наранен. Но накрая намерих мястото си.
Накрая, от много време насам, се почувствах на място
и наистина почувствах, че мога отново да се сближа с някого.
Но дори и за момент, за секундичка, не бих си помислил,
че този някой може да бъдеш ти!
Ние сме пълна противоположност
и не си подхождаме, което не е и забавно!
A най-лошото е, че ти много добре го знаеш!
A сексуалните намеци, които правиш, са си смях за моя сметка.
Извини ме, че не съм благодарен и че си отегчена.
Но не се преструвай, че има нещо повече от това!
Не ми се прави на наранена.
Дай ми минутка.
Погледни ме.
Дано не само шега.
Генерале.
Трябва да си опитаме късмета с F-302.
На мен ми трябва соларна лампа.
С този изкуствено образуван кислород не е същото.
Защо тази величествена ирония е пропуснала само мен?
Не е.
Сър, до тук знаем,
че Асгардските модификации позволяват на Орай да ни проследят.
Дори и да спасим кораба, няма да можем да използваме технологията,
защото Орай ще ни налетят като мухи на мед.
За момента. - Стига, сър. Звучи като тъп виц.
Заседнали сме тук, спасявайки нещо, което не можем да използваме.
Този разговор не искам да се повтаря.
Искам да ти помогна.
Проблемът е, че няма време да изключим полето
и да включим друг процес. - Знам...
Мисля на глас. - Знам...
Това пък какво е?
Toва е чело.
Винаги съм искала да се науча да свиря.
Възможно ли е да използваме тази технология, за да решим проблема?
Как?
Очевидно, ще бъде...
Съжалявам.
Очевидно, ще бъде чудесно, ако се върнем във времето
и избегнем попадането ни в тази ситуация.
Забавянето на времето в локализирано поле не е
дори близко до напълното връщане във времето.
Но идеята е добра.
Нужен ни е Супермен, който да лети около кораба с огромна скорост.
Само ако знаеше колко нелепо е това.
Не, нелепо ще е, ако се чуеш да казваш:
"Аз съм на кораб, заклещен във времево поле".
Tази функция е невъзможна.
Мразя го този кораб. - Ти си пилот. Обичаш да летиш.
На изтребител. Toва не е летене, а стоене на едно място.
Toва е любовна лодка, но без бюфет и оркестър.
Пък и обичах да летя, защото не знаех за Старгейт.
Tази функция е невъзможна.
Днес стават 20 години.
Още ли мислиш, че животът е прекалено кратък?
Здравей.
Здрасти.
Защо го правиш?
Знаейки, че всичко научено ще умре с теб.
Знам, че ме мислите за луд, но...
истината е, че ако спра,...
наистина ще полудея.
Пък и ти не се предаваш.
Напротив.
Престани.
Не мога, съжалявам. - Вината не е твоя.
Всички щяхме да сме отдавна мъртви,...
ако не бе направила това, което направи.
Не се предавай.
Като казах, че искам да събера отново екипа,
исках да работя с вас, да се уча от вас.
Не исках да сте ми пред очите през следващите 50 години.
И вчера каза същото.
Така ли? - И онзи ден.
И по-онзи ден.
Съжалявам.
Май е най-добре да млъкна.
Не, аз съжалявам. Не биваше да казвам нищо.
Направих го.
Какво си направила?
Разбрах как да обърна времето в локалното поле.
Какво?
Какво има?
Поддържането на полето почти напълно е изтощило ZPM-a.
И енергийният източник в Асгардското ядро.
Нямаме достатъчно енергия, за да го задействаме?
Достатъчно иронично ли ти се струва?
Създадох поле, за да ни спечеля време,
най-накрая установих как да го игнорирам напълно
и именно това спечелено време прави всичко невъзможно.
Сигурна ли си?
Ако имаше повече време, би ли...
Сигурна съм. - Слушай, Сам...
Помниш ли, когато бяхме заклещени във фаза?
Кой път по-точно?
Когато те простреляха и мислеше, че ще умреш и Орай ще унищожат селото.
Смътно.
Накара ме да използвам енергийният източник на Орайския жезъл,
за да захраня устройството на Мерлин.
Нямаме нищо, дори близко до енергиен източник,
необходим за поддържане на полето достатъчно дълго.
Така ли?
Я ела с мен.
Какво ще кажеш за това?
Tова ли?
Няма начин да...
Няма начин да абсорбираме лъча и да насочим енергията към ядрото.
Освен...
Освен ако не трасираме енергийните канали през кораба към ядрото
и оставим лъчът да ни удари. - Но корабът ще експлодира.
Да.
Но за щастие, достатъчно енергия от лъча ще мине в ядрото,
активирайки времевото поле, преди всичко да е напълно разрушено.
Но ние ще сме мъртви.
Aко проработи, ще сме мъртви само за част от секундата.
Времето в балона ще се върне и...
ние няма да сме мъртви, нито корабът ще е унищожен.
Ако проработи. - Да. Нищо не обещавам.
Всичко е наред. Това е нещо.
И предлагам да се възползваме.
Колко назад ще се върнем?
Само до момента, в който създадохме времевото поле.
Не можем да върнем времето в цялата вселена.
Aко се върнем по-назад,
ще сме извън нормалното космическо време
и ще създадем парадокс, с който технологията няма да се справи.
Това ще бъде ли достатъчно?
Moже би ще успея да спечеля още малко време.
Може би минутка, но...
един от нас ще трябва да остане стар.
Говорим за връщане на времето в полето.
Всичко - годините, спомените ни, ще изчезнат.
Aко се случи, сме обречени да повторим историята.
Освен ако не изключим някого от полето,
който ще насочи събитията в правилна посока.
Tи създаде полето за изменение на времето,
за да ни предпазиш от лъча.
Нямаше избор. - Вярно!
Трябва да отделим Асгардското ядро от контрола над хипердвигателя,
или Орай ще могат да ни проследят, когато направим хиперскок.
Много отдавна, когато опитвах да реша времевият проблем,
създадох програма, която може да постигне това много бързо.
Заредих я в кристал.
Tака би ми отнело само секунди,
за да изключа ядрото и да направя хиперскок.
И кой казва, че ще си ти?
Има логика да съм аз.
Аз ще го направя.
Tийл'к, изгуби много години, както всички нас.
На колко си сега? На 130?
На мен не ми изглежда на повече от 120.
Имам да живея още много години. Аз съм единственият логичен избор.
Tийл'к. - Имам само един въпрос.
Aко това не сработи...
Тогава щитът ще падне...
и ще умреш заедно с всички нас.
Значи всичко е решено.
Искам да знаеш,...
дори и после да забравиш,
че не бях с теб тези години, защото бяхме заклещени на проклетия кораб.
Бях с теб, защото... - Знам.
И искам да знаеш, че аз... - Знам... знам.
Готови сме.
Направи го, Сам.
Щитовете не функционират!
Друго попадение ще е фатално! - Полк. Картър!
Tийл'к, какво правиш?
Хайде стига! Това направо ме побърква.
Технически, няма опасност да се създаде времеви парадокс,
защото вече сме променили бъдещите събития.
Не би променил бъдещето,
като ни разкажеш нещо, което вече няма да се случи.
Tогава какво те е грижа? - 50 или 60 години?
Все нещо интересно трябва да се е случило!
Очевидно е, че съм се обвързала с някого.
С теб ли, здравеняко?
Няма как да е бил Мичъл, нали?
Ген. Ландри?
Отвори тунел, Уолтър. - Да, сър.
Първи символ - въведен.
Taка трябва да пътуваме из галактиката към други планети.
Втори символ - въведен.
Знаеш ли, искам да мисля, че съм се държал добре, но...
но няма как да не съм луднал, затворен на кораба за толкова време.
Tрети символ - въведен.
Тийл'к ми разказа някой неща, които научих от Асгардската база данни.
Tака ли?
Какво, например? - О, Боже...
Какви ли бяха...? - Четвърти символ - въведен.
Бедняците не могат да избират.
По-добре късно, отколкото никога. Огледай се, преди да пресечеш.
Най-доброто нещо в живота е свободата.
Нека отгатна. Красотата е преходна?
Mълчанието е злато.
Пети символ - въведен.
Търговецът Джак - крал без кралство.
Ако нищо не рискуваш, нищо не печелиш.
Животът е прекалено кратък.
Шести символ - въведен.
Добрите неща се случват на тези, които са търпеливи.
Знаеш ли, за нас е тежко, че не знаем,...
но за теб трябва да е цяло мъчение, че не ни казваш.
Така е.
Седми символ - заключен.
На добър час, SG-1.
Просто поредната мисия за спасяване на галактиката, сър.
Така е.
Бог да ви пази.
СБОГОМ, "СТАРГЕЙТ SG-1"! ЩЕ НИ ЛИПСВАШ...
Превод и субтитри ГАВРИЛ ГАВРИЛОВ
Babilon at subs.sab.bz gavril_g@abv.bg
Stargate Team®, 2007