- Hejsan! - Hej.
- Jag gillar din kavaj. - Tack! Det är second hand.
Den får mig att känna mig som en professor. Nån har sytt på lappar.
- Fint! Vilket universitet jobbar du på? - Jag undervisar inte på collegenivå.
Ursäkta. Vilken high school? Vilket ämne?
- Jag är lärare på förskolan. - Åh! Vad trevligt.
Tack.
Du är också väldigt trevlig, men jag ska träffa en annan person här.
Ursäkta mig. Lycka till.
Alex, kan du skicka över en flaska champagne till vänner vid bord tre?
Inga problem, chefen.
- Hej. - Ellie?
- Trevligt att träffas. - Detsamma.
- Lycka till... - Vad får det lov att vara?
Jag tar...
- En sån, tack. - Visst.
- Gillar du whisky? - Är det vad det är?
Jag har aldrig smakat, men det ser coolt ut när andra dricker det.
Det är definitivt... brunt.
Hej, snygging! Hur är det? Var det svårt att komma in?
- Nej, Todd kände igen mig. - Bra. Och du har med en vän.
Alex, jag bjuder på den här rundan. - Ha det så trevligt.
Du är visst populär.
Vad bra att vi kunde ses med så kort varsel.
De flesta brukar inte träffas direkt efter matchningen.
Jag är väl inte som de flesta. Du såg inte allt för läskig ut.
Jag kan vara tuff.
Nej. Gnocchi?
- Bokstaven G liksom bara försvinner. - Vad bra att jag inte beställde det.
Jag har alltid sagt ga-nocchi.
- Varför har ingen servitör rättat dig? - Jag vet inte.
De kanske tror att jag inte ska ge dricks om de rättar mig.
- Mommo kallade dem potatisdumplings. - Är det hon?
Ja.
Hon är min hjälte på många sätt. Hon blev filosofie doktor vid 25.
- Vilken kvinna. - Ja...
Vilken kvinna.
- Varför använder du ens appen? - Jag kan fråga samma sak.
Det är min tur att fråga.
Jag vet inte. Det har varit svårt att navigera i dejtingvärlden sen college.
Det är svårt i 20-årsåldern. Jag tänkte hitta min själsfrände på universitetet.
- Men praktiska orsaker kom emellan. - Vill du ta din examen som din mommo?
Ja. Hon var lärare i psykologi.
Det är nog därför jag lär småttingar. De är alla intressanta studieobjekt.
Som Millie, hon gör en så rolig sak. Hon blundar och jag försöker...
Hon blundar och sen ger någon henne en krita.
Hon biter på den och gissar sen vilken färg det är.
- Hon har rätt varenda gång. - Lägg av!
Visst är det otroligt. Det är ju helt galet!
Hon måste vara klärvoajant, eller så har hon knäckt kritkoden.
- Hur som helst borde folk få veta. - Absolut.
- Det kanske var mer än du ville veta. - Inte alls.
Så, vad är det som hindrar dig från att gå på universitet?
Det är svårt att överträffa henne. Inte kritätaren, utan mormor.
- Hon skulle nog inte se det så. - Nej, men jag känner pressen.
Du, då?
Jag läste på distans, online. Av flera olika anledningar.
High school?
Mamma hade hemundervisning med mig.
Hon lät mig inte gå utanför dörren. Men ibland när hon var borta-
- gick jag runt kvarteret. Det var min och pappas hemlighet.
Folk såg mig som en främling, men jag hade studerat dem hela mitt liv.
Men en gång kom hon på mig. Det var...
Det var hemskt.
Det var väl hennes sätt att visa att hon älskade mig.
Jag stack hemifrån när jag var ung. Det var inte...
Det var bättre så för alla.
Jag gick förbi mitt gamla hus ibland, i hörnet av Cleveland och Knox.
Pappa tuktar fortfarande rosorna på framsidan.
Jag gick förbi honom en gång, men han märkte det inte ens.
Det känns märkligt att titta på sin far utan att han känner igen dig.
Förlåt. Jag pratar om mig själv alldeles för mycket.
- Jag håller inte med. - Är jag inte för ärlig?
Man ska inte bli för ärlig på första dejten, och inte medge att man fiser-
- och att man gillar att prova nya saker...
Vad är poängen om du inte är dig själv? Det här är väl du?
- Mestadels. - Bra.
Jag gillar det.
- Hej, brorsan. - Vad gör du här, Mia?
- Jag hänger här mellan lektionerna. - Är du inte hos mamma och pappa?
Jag ska träffa studiegruppen sen. Jackson skrev att han gjorde brunch.
Du behöver väl extra energi? Väggarna är tunna när man bankar mot dem.
- Vill du och damen ha frukost? - Hon är inte kvar, Jack.
- Såg du nån gå härifrån? - Jag kom inte förrän nio.
- Det brukar oftast ske vid gryningen. - För du statistik?
- Erfarenhet. Var träffade du henne? - Genom appen Arouse.
- Inte konstigt, då. - Vad?
- Har hon... Hennes profil är borta. - Vad hade du väntat dig på en sån app?
Särskilt Arouse. Den har inget vidare rykte, eller bra medlemmar.
- Har jag hört. - Ellie var helt fantastisk!
- Jag har använt appen i flera månader. - Kanske dags att ändra taktik?
Vänta lite nu, Mia. Jag trodde faktiskt att hon var speciell.
Att du tänker så efter en natt visar hur känslomässigt utsvulten du är.
Det bästa du kan göra nu är att rensa gommen.
Välj från en annan meny, bildligt uttryckt. Jag gör klart pannkakorna.
- Vad menar han? - Byt till en beprövad metod.
Vattentät algoritm... och två andra saker.
Vet ni vad? Jag tror att jag har precis rätt grej.
Har de uppdaterat det här sen 2003? Klar.
- 100 %? - Grundligt frågeformulär.
Jag har fem bra år att tacka den där sajten för.
Och två hemska. Jävla Karen...
- Jag är klar. - Lägg till profilbild och börja matcha.
Kom ihåg - bar överkropp skriker skitstövel.
Klart.
Titta, 98 % matching. Är det bra?
Ja, det är väldigt bra. Jag har aldrig haft över 90.
Nej. Ingen profilbild - det är en varningssignal.
- Prova nästa. - Är den bättre?
Du kan åtminstone ljuga.
Jag hoppas jag är minst 30 innan jag blir så cynisk.
Hon gillar Pad Thai och animerade filmer. Jag skickar ett meddelande.
Okej, hon är online.
När börjar du på restaurangen imorgon?
Jag börjar förbereda runt fem.
- Och du, Mia? - Föreläsningen börjar klockan sju.
- Bra. - Hur så?
Ifall saker och ting artar sig väl.
- Redan? - Du sa ju åt mig att rensa gommen.
Ja, men du kan väl smälta färdigt den första?
Funkar den metaforen?
- Ursäkta mig. - Hej! Hur är det? Vad vill du ha?
Du har inte sett en tjej här? Runt 160 cm, brunt hår.
Den andra bartendern kände igen henne.
Ledsen.
- Hej. - Hejsan. Lois?
Vad fin du är. En fin grön nyans. Vill du ha nåt att dricka?
- Whisky utan is, single malt. - Ska bli.
- Du kan dina grejer. - Jag har precis lärt mig gilla det.
Tack för att du kunde ses idag. Jag är lärare, så helgen är helig.
- Inga problem. - De flesta är inte så tillmötesgående.
Jag är inte som de flesta, och du verkade inte så skrämmande.
Vi föds in i denna värld så öppna. Vi är mottagliga för fantasi.
Hjärnans utveckling är verkligen formbar.
Jag vill veta vad vi vinner och förlorar när vi formar den.
- Låter det begripligt? - Ja, självklart.
Det var det som fick mig intresserad av ämnet.
- Det börjar bli sent. - Det märkte jag inte.
Jag måste vara i skolan kl. 07.00 och förbereda, så jag borde nog sova.
- Oj, jag trodde... - Åh, nej...
Jag menar, du är väldigt...
Du är supertrevlig, men jag brukar inte...
-...göra nåt på första dejten. - Verkligen?
Vad är skillnaden nu? Vad är det du inte gillar hos mig?
Nej, det var verkligen roligt att prata med dig. Jag är bara...
- Jag fattar. - Ska jag följa dig ut?
Nej, jag hittar ut själv.
- Varför kan jag inte skicka till 98 %? - Hon är antagligen en snubbe.
Eller en robot, eller Chris Hansen.
Oavsett vad, så är risken stor att du råkar ut för en catfish.
- Dokumentären om killen som... - Jag vet vad det är.
Man kan scamma utan profilbild. Jag lägger inte ut mitt kortnummer.
Försök med en annan tjej som har runt 90 %.
- Elise? - Hej.
Vill du ha nåt att dricka? Maten är klar om ungefär 30 minuter.
Min rumskompis är kock. Han gav mig receptet på marinaden...
Herregud! Det där var...
Elise, det är helt otroligt vad bekant det kändes.
Lite aggressivt, men intuitivt. Det kändes så rätt.
Jag menade inte... Fryser du? Vill du låna en skjorta?
Nej, nej. Jag börjar jobba tidigt, så...
- Jag vill gärna sova i min egen säng. - Vad är det som händer?
Vill du att jag säger det? Har du aldrig haft ett engångsligg?
Jo, men jag läste bara av situationen och det kändes som vi fick kontakt.
Ja, du vet. Det händer även den bäste.
Jag vet inte, jag kände nog mer än så.
Jag kanske är lite skakig efter tjejen som jag träffade för ett tag sen.
Hur som helst, jag tycker att vi har nåt bra på gång här.
Bättre lycka nästa gång.
Jag kontaktar fröken 98 %. Hon gillar anti-folkmusik, Alice Munro.
Hon är nästan helt säkert en han.
Han vill säkert fängsla dig och använda ditt hår för att göra filtar.
Hon har en profilbild nu. Titta! Fortfarande lite tvetydig, men ändå.
- Vad är det en trend med grön tröja? - Vad menar du?
Alla tjejer efter Ellie har haft en liknande tröja, samma nyans.
- Allihop? - Det verkar så.
- Var det samma tröja? - Hur kan det vara det?
- Vad har det att göra med... - Chansa.
Du borde chansa.
Peter, hela grejen skriker catfish.
Lita på mig.
"Föreställer du dig ibland en väg där du ser korsningar kilometervis framåt."
"Alla trafikljus är gröna och du tänker: 'Det är bara att köra.'"
Men sen inser du att ljusen kommer att slå om innan du hinner dit.
Du sitter där och ser på när alla ljus slår om till rött.
Och nu måste du stanna vid vartenda trafikljus.
Och jag har lärt mig av detta, vägen ligger egentligen inte fri för dig.
Den låg öppen för någon före dig, som såg rödljus ändras i sista sekunden-
- och som sen kunde gasa förbi gula och gröna ljus.
Men jag ser nog hellre rödljus. Ja, jag kanske måste stanna.
Men tänk om det första slår om, och sen nästa.
Sen ser jag grönt i backspegeln och tänker att det var mer intressant.
Jag borde kanske påpeka att jag inte ens har körkort. Det var en metafor.
Det är så jag lever mitt liv.
Hej, jag heter Heloise.
Jag har för vana att ändra mig, medan saker omkring mig förblir desamma.
Jag hoppas att det inte gör nåt. Jag söker bara nån att ta en biltur med.
Hennes lägenhet ligger vid Jackstown och Vanguard.
I fall hon faktiskt är seriemördare. Hoppas att jag inte dör!
- Jackson, vet du nåt som inte jag vet? - Tröjan. Det är samma tröja...
Snälla, var söt. Snälla, var söt.
- Peter! - Heloise.
Du...
- Du ser fantastisk ut. - Tack!
- Vad ouppfostrat. Varsågod och kom in. - Tack.
- Är de från en av dina böcker? - Ja.
Suveränt.
- Du gillade väl pinot? - Perfekt.
Jag har även whisky i skafferiet. Maten är snart klar.
- Vill du hjälpa mig att hacka lök? - Visst. Vad är det vi lagar?
Sötpotatisgnocchi.
- Det är jättegott. - Inte för segt?
- Jag kokade dem för länge. - Inte alls.
- De påminner mig om en restaurang. - Leshy's?
- Ja. - Jag känner ägaren. Jag fick receptet.
Det är ju helt galet. Jag har varit där några gånger.
- Synd att jag inte träffade dig då. - Jag har väl ett intetsägande ansikte.
Det tycker inte jag.
- Tjänar du pengar på dina barnböcker? - Nej, jag gör frilansande reklamjobb.
Det är en hel del intressant psykologi inblandat i det.
- Vad är det du marknadsför? - Det är inget smakfullt material.
Kom igen, jag vill se det.
- Är det här ditt jobb? - Det betalar räkningarna.
Jag skapar även e-mejlen. Det är hemskt, eller hur?
Jag kan nog inte tänka mig nåt värre.
Jag kan inte jobba som p-lisa hemifrån.
Det här kan jag göra hemma, som tur är.
Och jag jobbar väldigt effektivt, så jag har mycket tid över till böckerna.
På tal om det, vill du visa mig vad du jobbar med nu?
Suveränt.
- Är det här biografin från sajten? - Ja.
Det var förklaringen min pappa hade till varför livet var så komplicerat.
- Jag tänkte att barn kan behöva det. - Toppen.
- Har du funderat på att ge ut dem? - Ja, jag har jobbat med en e-bok.
- Jag vet inte om barn gillar sånt. - Kom igen, det här är ju fantastiskt!
Vad sägs om att läsa några av dina berättelser för min klass?
Om det går bra, vilket det kommer att göra, kan du ta upp beställningar.
Du skulle åtminstone ha en liten fokusgrupp.
Jag fattar om du inte vill. Jag var alldeles för framfusig.
Nej, inte alls. Jag menar, det låter fantastiskt.
Ska vi ta lite mer vin?
Fortfarande skumt.
Jag vet inte om de är tillräckligt bra.
Jag tycker det. De är helt otroliga, allihop.
Tack.
På sistone har jag bara funderat på en stil som lockar barn.
Jag tror att du är nåt på spåret. Pastell och runda former gäller där.
- Vad innebär det? - De utvecklar förkärlek till nåt...
...om det baseras på associationer till omvårdande miljöer.
- Det var ett märkligt uttalande. - Nej, det är fantastiskt.
Det hade jag aldrig tänkt på själv, men det verkar helt rimligt.
- Jag gillar ditt sätt att tänka. - Jag gillar hur du ser på saker.
Jag hade...
Det hände en grej för några veckor sen och jag har försökt att glömma det.
Du är den första personen som har fått mig att glömma det.
Så... tack.
Vi får se hur du känner för mig senare.
Jag är inte allt för orolig.
Som sagt, vi får se.
Oj, ursäkta...
Jag visste inte att Heloise delade lägenhet med nån.
- Jag är Peter. - Ja, jag vet.
Jag...
Sa Heloise vart hon skulle?
- Hon... - Bad hon mig att vänta här på henne?
- Peter... - Är det så här hon dumpar killar?
Nej! Nej...
Det är jag.
Jag är Heloise.
Jag har haft en del märkliga möten med kvinnor på sistone, men det här...
Nej, Peter, hör på mig...
Får jag visa dig en sak?
Hon kunde ha dumpat mig hemma hos mig.
- Då kunde hon bara ha stuckit sen. - Peter, du känner mig.
Såvida du inte dödade Heloise och filmade allt, är jag inte intresserad.
Någon berättade nyligen om en liten flicka som kände smaken av färg.
Jag lovar att det blir det mest intressanta du har sett på hela dagen.
- Vad är det här? - Titta bara.
Förlåt för att jag bara stack första gången.
Det är liksom vårt vanliga tillvägagångssätt.
Men du var den första personen jag ville stanna hos. Jag tänkte berätta.
Men sen när våra profiler på Aphrodite matchade trodde jag på ödet.
Men det gick inte som jag hade planerat.
Och det bara fortsatte att hända, och du sa att du inte kunde glömma mig.
Jag känner likadant, och det gjorde mig så glad.
Jag var bara så rädd för att sabba allt och det gjorde jag visst ändå.
Ellie?
- Hej. - Okej, okej...
- Jag heter faktiskt Heloise. - Det måste vara ett skämt.
- Jag är med i "Catfish", eller hur? - Vad är Catfish?
Det är ett tv-program.
Du var de...
Du var allihop.
Varför sa du inget andra gången?
- Varför inte bara vara ärlig? - Det är inget vi vill skylta med.
Vi måste vara försiktiga. Vi trakasseras för att vi är annorlunda.
En del kommer med skumma förslag.
De vill se oss sova och se förvandlingen.
- Som en fetisch. - Händer det när du sover?
Ja, ibland glömmer man det när man vaknar.
Vi? Du sa: "Se på när vi sover". Finns det fler som du?
Ja. Har du aldrig hört talas om hamnskiftare?
Den korrekta termen är icke frivilliga mellanmänskliga metamorfoser.
Men vi föredrar "hamnskiftare". Vi har en grupp som träffas på tisdagar.
Jag trodde jag höll på att bli galen.
Jag trodde det var nån konspiration mellan kvinnor i gröna ytterkläder.
Men du ljög. Du ljög för mig.
Ellie gillar Nabokov och sushi, Lois gillar yoga och schack.
Olika profiler, men de är alla utdrag från samma lista som är jag.
"Mystique-chic, Heloise."
Det är hela listan, men jag ville att du skulle känna till allt om mig först.
- Du förlitade dig på sajten hela tiden? - Det var inte planen från början.
Jag tänkte berätta andra dejten, men den gick inte som jag hade tänkt.
- För att jag inte låg med dig? - Nej, för att du inte såg mig!
Du ville inte ha det du såg. Var det för att jag var stor eller brun?
Nu är du inte rättvis, Ellie... Heloise...
- Jag var inget annat än artig. - Ja, men du var annorlunda.
Du såg mig inte, precis som nu i morse.
Som om jag är något avlägset, märkligt och oönskat.
Kanske för att jag fick mitt hjärta krossat-
- av en mystisk kvinna som bara försvann ut i natten.
Var det därför du gjorde så där andra gången?
Du var Ellie och Lois, men du var även Elise.
Hon hoppade på mig direkt och sen stack. Hon var ju väldigt gullig.
Jag visste inte ens att jag sårade dig. Förlåt, men jag kan inte läsa tankar.
Såg jag dig inte?
Jag kände dig ju inte ens. Vad hade du väntat dig?
Mer än det här.
Besvikelsen är ömsesidig.
- Var har du varit, unge man? - Jag antar att det var lyckat.
Jag vill faktiskt inte prata om det nu.
- Klockan är tio på förmiddagen. - Öl-brunch.
- Det gick alltså bra? - Ja. Och sen nej.
- Vad hände? - Vi pratade hela natten och somnade.
- Vad hände sen? - Jag vill inte prata om det.
- Kom igen. - Du skulle ändå inte tro mig.
- Berätta, bara. - Kom igen, Pete. Vi är ju vänner.
Jag vill inte prata om det, sa jag. För helvete, Mia!
Du skulle bara våga. Jag köpte kavajen med mommo.
- Berätta. Då så... - Okej! Helvete!
Hon vaknar upp varje dag i en annan kropp.
Hon var Ellie och alla andra tjejer sen dess.
Hon är... en hamnskiftare.
- Det var som tusan! - Jag sa ju det.
- Va? - Att jag inte tänkte på det tidigare.
- Jag säger detsamma. - Är det här sarkasm jag inte fattar?
Jag träffade faktiskt en hamnskiftare för några månader sen.
Efter nån vecka avslöjade hon sig. Hon bar alltid en orange väst.
Så ni känner alltså till den här grejen?
Vad då? Det är ju en grej.
Jag trodde det här ögonblicket skulle bli komiskt, men du är helt omedveten.
Läser du över huvud taget?
Hamnskiftare kom ut för fyra månader sen.
Det var artiklar i The Times i över en månad. Var var du då?
Det finns en hamnskiftarbar två minuter bort. Leshy's.
- Är Leshy's en hamnskiftarbar? - Ja! Deras pasta är helt fantastisk.
Det handlar mycket om kunskap och sensitivitetsträning i public service.
- Hur är det här möjligt? - Du bor i en hyresrätt i L.A.
- Och du frågar vad som är möjligt? - Okej, slut på det roliga.
- Jag tycker att du ska släppa det här. - Jackson!
Hamnskiftare är kul att hänga med, men det medföljer komplikationer.
- Det är inget du vill. - Lyssna inte på honom.
Du sa att du sökte något äkta. Det här är äkta, så ta ansvar.
- Du har ingen rätt att säga så. - Hon ljög faktiskt för honom, Mia.
Du har heller ingen rätt att säga så. Det här händer inte er.
Nej, det gör det inte. Det händer dig.
Vad känner du? Ilska för att hon dolde nåt som skulle ha fått dig att fly?
Eller är du rädd för att det faktiskt inte spelar nån roll?
Tjejen som du föll för är fortfarande samma person.
Och tjejen som du satt uppe hela natten med och pratade är också samma.
Hon kanske förtjänar en ärlig chans.
Jag ska träffa min studiegrupp.
Jag tycker fortfarande...
Det är inte värt besväret, men du är ju vuxen.
Gör som du vill.
- Heloise? - Hej.
- Förlåt. - Förlåt?
- För att jag inte berättade sanningen. - Jag är ledsen att jag flippade ur.
Det var... mycket att smälta.
Har du några frågor? Det måste du ha.
- Hur fungerar hårgrejen? - Ursäkta?
Ditt hår är kortare idag. Åker det liksom bara in i huvudet?
- Exakt hur många som du finns det? - Många. Vi får ta det som det kommer.
- Varje dag? - Japp.
Jag måste faktiskt ge mig av snart. Gruppmöte.
Grupp? Hamnskiftare? En grupp för hamnskiftare?
Vi kan säkert svara på eventuella frågor du har.
Du har väl inget körkort?
Då får väl jag köra.
- Du är ny. - Hur vet du det?
Ingen namnskylt.
- Jag gillar din vana. - Tack. Va?
Inte lika djärv som många andras, men jag gillar sammansättningen.
Dina kläder. Vi kallar dem så. Vi har ju på oss dem varje dag.
Har du ingen klädvana? Hur känner folk igen dig då?
- De... - Han är inte hamnskiftare.
- Vi har träffats. Bartender på Leshy's. - Trevligt att träffas igen.
Då sätter vi igång. Jag tycker inte att jag ser några bekanta ansikten.
Det känns väl tryggt? Vi börjar med vår nya vän Peter.
Som alltid, börjar vi med att fråga om nån behöver lätta på sitt hjärta.
- Mina föräldrar vill åka på semester. - Underbart, Marcy! Vart?
De funderade på kryssning till Mexiko.
Men sen insåg de att vi inte kunde göra det.
- Varför inte? - Hon har inget pass.
Vi kan flyga till New York, men jag behöver ändå ID-kort.
Ibland ser jag äldre ut än vad jag är. Man vet aldrig när det händer.
- Ni kan ju alltid åka bil. - Just det!
- Det kan bli ett biläventyr. - Tror du det?
- Det låter som ett spännande äventyr. - Ja, verkligen.
- Vem står på tur? - Jag har bekymmer med grannarna.
De misstänker en sekt-
- på grund av alla män med gul skjorta som öppnar dörren.
Det suger inte att vara hamnskiftare. Det suger att vara en med narkolepsi.
Jag har äntligen hittat en lägenhet! Men tänk om hyresvärden avslöjar mig.
Jag är så jäkla trött på att se mig i spegeln och inte känna igen personen.
Min bror stoppades av polisen igår, och jag bad om att de inte skulle be om ID.
Jag trodde att min chef skulle vara mer tolerant än de tidigare jag har haft.
Men nu är jag arbetslös igen. I alla fall tills jag har löst det här.
Min pojkvän lämnade mig.
Han hade inte energi nog för att attraheras av mig.
Jag antar att folk inte vill ha ett missfoster som jag.
Men det är ju deras förlust, eller hur?
Ibland sätter jag mig ner och räknar upp allt positivt.
Jag kan äta vad jag vill. Kroppen varierar ändå hela tiden.
Inga blåmärken heller...
...inga födelsemärken.
Inga ärr.
Det fick jag lära mig den hårda vägen.
Vissa av er känner till det här, men jag brukade ha problem.
Jag river mig i ansiktet när jag är rädd eller nervös.
Och ibland kunde jag inte låta bli att tänka-
- att jag ville ha nåt beständigt i mitt liv.
Något som gjorde att jag kunde känna igen mig själv.
Så jag började riva och riva...
...och riva.
Tills jag gjorde ett märke som jag trodde skulle vara kvar.
Men som sagt, inga ärr.
Men jag hittar andra saker och personer som ger mig kontinuitet.
Och det är jag väldigt tacksam för.
Bra jobbat ikväll, Bob.
- Gillade du presentationen? - Det var definitivt en erfarenhet.
- Hej, min sköna. - Bra jobbat ikväll.
Jag ska gå nu. Kämpa på. Vi ses nästa vecka.
Det var trevligt att träffas, Peter. Om du har frågor kan du ringa mig.
Tack.
- Hej. - Hej, du.
- Tack för att du höll ut ikväll. - Visst.
Jag är fortfarande överväldigad, minst sagt.
- Förlåt. Det här är ju ditt liv. - Jag fattar.
- Jag behöver bara tänka igenom saker. - Jag förstår.
Du vet var du får tag på mig.
Okej, ungar. Som ni vet lovade jag er nåt speciellt denna vecka.
Vår uppläsare ska läsa ur sin egen bok.
Och det är speciellt, för ingen annan har fått höra den förut.
- Amy? - Vem ska läsa?
Hon heter Heloise och är en vän till mig.
- Amy? - Är hon din fru?
- Nej. Jag vill att... -Ja, Amy? - Hur ser hon ut?
Ja...
Det får ni snart veta. Ett ögonblick.
- Hej. - Var det lätt att hitta?
Ja.
- Redo? - Ja.
Här har vi henne - Heloise Korrigan!
Det här är världspremiär, bara för er. Ser ni fram emot det?
Hej, allihop och tack.
Då kör vi."Gröna ljus" av Heloise Korrigan.
- Ja? - Är du pojke eller flicka?
- Amy! - Ingen fara. Jag är flicka.
Men du ser ut som en pojke, typ.
Det kanske stämmer idag, men imorgon är en ny dag.
Men jag tror att jag är en flicka, så därför är jag flicka.
- Okej. - Är det okej om vi börjar läsa nu?
"Det var en gång en liten flicka som älskade att åka racerbil."
"Och så en dag, efter en lång stäcka"-
- "kunde hon se en ännu längre sträcka med ljus."
"En del var röda, en del var gula och en del var gröna."
"Hon var tvungen att stanna och köra, och stanna och köra."
"När hon körde mot röda och gula ljus, visste hon att det snart blev rött."
"Men att se alla gröna ljus blinka..."
- Okej, vi ses sen. - Hej då!
Okej, vi ses. Ha en bra dag!
- Tack för att jag fick göra det här. - Visst, inga problem.
- De flesta hade inte ringt tillbaka. - Jag är inte som de flesta.
- Inte du heller, förresten. - Rent tekniskt är jag de flesta.
Är du upptagen nu? Jag tänkte bara om vi skulle hänga lite.
Jag bor runt hörnet. Jag kan göra te och vi kan prata.
- Ja, det skulle vara trevligt. - Bra.
- Min väska. - Ursäkta.
Ska vi gå?
Mia? -Heloise, det här...
Hej, jag är Mia. Trevligt att träffas.
Detsamma. Jag har hört mycket om dig.
Detsamma. Ursäkta mig...
Jag visste inte att Peter skulle ha med sig sällskap.
- Jag ska lämna er ifred. - Det är ingen fara.
Ja, stanna. Vi kan umgås lite.
Nej, jag kan tyvärr inte. Jag har lektion klockan fyra.
Jag borde... Vi ses senare. Jag ska gå nu. Vi ses!
- Vill du ha nåt att dricka? - Nej, tack.
Mia är väldigt lik din mommo. Har hon fortfarande föreläsningar?
Nej, det var flera år sen nu. Hon har svårt att stå upp längre stunder.
Och inte tappa tråden.
Det hade varit så roligt att träffa henne. Förlåt...
Ingen fara.
Det skulle vara väldigt trevligt. Men hon är ännu värre än Mia.
- Jag kan också vara besvärlig. - Jaså?
Väldigt besvärlig, faktiskt.
Ursäkta mig. Jag glömde nycklarna. Jag vet inte...
- Vart ska du? - Din lägenhet?
- Hej, hur är läget? - Trevligt att träffas.
Detsamma.
- "Hej, Jackson! Hur är det?" - "Inget vidare.
- "Vill du prata om det?" - "Det skulle betyda mycket."
Två veckor senare
Vad i helvete! Vad gör du?
Peter... Peter, lugna ner dig.
- Heloise? - Ja. Jag tror att min cykel är rubbad.
- Va? När började det här? - Det började när jag var 14.
- Hur ofta? - En gång i månaden, i några dagar.
- Har du mens? - Andra saker händer också.
- Och du tänkte inte berätta för mig? - Jag var rädd att du skulle bli rädd.
Det är inte rättvist! Vad hände med öppenheten?
- Det är viktigt i normala förhållanden. - Normala?
Du vet vad jag menar.
Hör på mig, jag är ledsen.
Vi sätter på lite kaffe och pratar...
Jag kan inte.
Jag kan inte...
Jag klarar inte det här just nu. Jag bara...
- Jag borde gå. - Det är nog bäst så.
Jag ringer när...
Jag ringer.
Hej, ingen kan svara just nu. Lämna ett meddelande efter tonen.
Hej, det är Peter.
Jag förstår att du inte spelat in nåt meddelande. Jag behöver dina råd.
Snälla, ring eller sms:a så snart du kan. Jag skulle verkligen behöva prata.
Förlåt att jag är sen. Livet går långsammare när man tar bussen.
Inga problem, Leshy. Kul att se dig.
Detsamma. Berätta nu vad du har på hjärtat.
Saker och ting har gått bra... Förlåt, men sist vi sågs hade du...
- Skägg. - Precis. Och nu har du inte det.
Ja, du träffade mig nog under den där perioden.
- Så vanligtvis är du...? - Ja, för det mesta.
En del av oss är 60/40, eller till och med 50/50.
- Det kan förändras med tiden. - 50/50?
Vet man ens vad man egentligen är då?
Det är nåt vi alla måste konfrontera.
En del hittar något bekant hos sig själva-
-och vissa tycker inte det är viktigt.
Det bästa vi kan göra är att umgås med folk som kan ge oss kontinuitet.
Nå, vad var det du ville prata om?
Det är öppet.
Jag tog med mig värktabletter och choklad.
- Vad gör du? - Ursäkta?
- Gör du nåt nu, eller senare idag? - Kanske. Hur så?
Jag insåg precis att det är nåt du aldrig provat, och jag vill lära dig.
Jag har några reklamannonser som jag måste bearbeta.
Kan du senarelägga det?
Jag har redan ställt in utvecklingssamtalen.
Du har verkligen självförtroende.
Det viktigaste att komma ihåg är att du bara använder höger ben.
Förutom det bör du hålla händerna på tio och två.
Okej... Är du säker på att det här är en lämplig dag att göra detta?
- Du har väntat tillräckligt länge. - Min vän Jade blev stoppad av polisen.
Hon hade inget ID-kort så hon greps, men de hade ju inga uppgifter...
Det ordnar sig.
Vi ska bara köra runt kvarteret. Okej?
Foten på bromsen, och lägg i backen.
Lugnt och fint.
Den är känslig. Lätta försiktigt på foten.
Super.
Känns det inte bra?
Såna här dagar är det bara lite svårare att bli våt.
Jag tror att den här kroppen...
-...har passerat klimakteriet. - Okej.
Vill du att jag... går ner?
Nej, nej, jag klarar det här.
- Okej? - Ja, gör det bara långsamt.
Ja, precis så.
- Åh, herregud! - Är du okej?
- Jäklar, vad hände? - Förlåt.
Jag tror inte att det kommer att funka ikväll. Förlåt.
Det gör inget.
- Är du säker? - Självklart.
Vi försöker imorgon igen.
Nu sover vi.
- Jösses! - Vad är det?
Ingen fara, jag kände bara inte igen mig själv.
Nej, lägg av!
- Känns det okej? - Ja, det är bara...
- Vad? - Ge mig bara en sekund.
Jag kanske bara ska...
- Det går inte. Helvete. Sluta. - Okej.
Det är inte så lätt.
- Jag kan inte bara trycka på en knapp. - Okej, Peter. Jag fattar.
- Det här är inte rättvist. - Nej, det är det verkligen inte.
Runt 10000 hamnskiftare och deras förespråkare samlas på National Mall.
Det finns tiotusentals fler som inte lyckats ta sig hit...
- Jag önskar jag kunde varit där. - Kommer det att förändra nåt?
- Deras krav är rimliga. - Ordentlig dokumentation.
Riktiga födelsebevis, socialförsäkringsnummer, toaletter.
Vi pratade med Leshy Mamuna, chef för den lokala hamnskiftarrörelsen.
Allmänheten inser inte att vi alltid har funnits.
Vi har en kulturell tradition. Vi är vänliga ansikten ni möter på gatan.
Vi är era grannar, och vi vill gärna bli era vänner.
Vi ber er bara att se skönheten i bekantskapen vi ser i oss själva.
- Det är svårt att säga emot. - Du skulle bara veta.
Det kanske är dags att presentera dig för mina föräldrar.
- Det är bara jag. - Hej!
Peter! Hej, hjärtat!
- Vad kul att se dig! - Hej, mamma och pappa.
- Är hon här? - Ja, äntligen. Hon är i badrummet.
Får jag säga en sak? Det var galet svårt att ta henne från flygplatsen.
Hela det där eskortsystemet behöver göras om.
Jag har fyra universitetsexamen. Jag kan faktiskt hitta på en flygplats.
Vem har vi här, då?
Hur mår du, älskling?
- Undervisar du fortfarande barn? - Jag försöker, mormor.
Heloise uppmuntrade mig att söka till några forskarprogram.
Snart vet jag hur deras hjärnor är skapta.
- Det menar du inte? Var? - Några små skolor, några stora:
UCLA, Berkeley, Minnesota, Harvard, Yale.
Så ska det låta!
Ta med flickan hit så att jag kan tacka henne.
- Jag ska hjälpa dig med dumplings. - Nej, mamma. Sätt dig.
Du har aldrig i selleri eller persilja.
- Var är din flickvän? - Jag jobbar på det.
- Är nåt på tok? - Nej, inga problem.
- När ska lilla fröken göra sin debut? - Hon...
- Hon behöver bara göra sig i ordning. - Låter som nån annan jag känner.
Håll truten, Richard.
Jag blev nervös inför mötet med dina föräldrar.
Jag försökte göra några andningsövningar och meditation.
Det fungerade visst bra för jag somnade.
Och när jag vaknade förstörde jag klänningen.
- Det är okej. - Min cykel slutade för tre dagar sen.
- Den tar över mer och mer. - Du kan vila en stund och se...
Jag har försökt den senaste timmen. Jag har tagit en massa melatonin.
Jag kan ändå inte sitta still. Jag vet inte vad som händer!
- Det kommer att ordna sig. - Vill du att jag går ut så här?
- Vi skulle aldrig ha gått med på det. - Det här kommer att hända emellanåt.
Vi kände till riskerna när vi bestämde oss. Jag menade inte...
- Jag tror faktiskt inte att du förstår. - Vad menar du?
- Vi går igenom det här tillsammans. - Okej, då knullar vi. Nu på en gång.
- Hoppas du inte gillar att resa. - Vi kan åka på bilturer.
Vi får väl sitta hemma och dricka. Lycka till med att smuggla in mig.
- Vi kan gå till Leshy's. - Jag kan inte samäga hus eller bil.
- Eller gifta mig! - Heloise...
Hur blir det med barn? Jag vet att du tänker på det hela tiden.
Det är svårt att ha ett foster i magen när livmodern försvinner ibland.
Vi kan försöka. Din kropp kanske förblir kvinnlig när du väl...
- Det kommer inte att fungera. - Det vet du inte.
Det vet jag faktiskt, Peter.
Hör på mig. Det är så här mitt liv ser ut.
Du förstår nog inte vad det innebär om vi ska dela det.
Okej, jag ringer mamma och bokar om, eller nåt.
Säg att jag är ledsen.
Heloise?
- Förlåt, förlåt, förlåt! - Åh, älskling.
- Vad har du gjort? - Jag ville ha nåt som bara var mitt.
Heloise? Heloise?
Ells bells?
- Hon bara stack! - Kan hon inte vara hemma igen?
- Jag bad grannen hålla koll. - Har du pratat med stödgruppen?
Leshy har inte hört nåt. Hon lämnade sin mobil, sina kläder.
Hon kanske ligger död på bårhuset, och jag kan inte identifiera henne.
Nu tänker vi logiskt. Nio gånger av tio brukar folk gå till någon de känner.
- Har hon nån familj? - I hörnet av Cleveland och Knox.
Pappa tuktar fortfarande rosorna på framsidan.
Hej! Jag hoppas att jag har kommit rätt.
Det är enda hörnhuset med rosor. Men vem som helst kan ju sköta dem.
- Kan jag hjälpa dig med nåt? - Bor familjen Korrigan här?
Jag heter Peter Chalon. Jag dejtar din dotter Heloise.
Vi tog inga foton. Vi ville inte känna oss annorlunda.
Men det var väl egentligen ingen idé.
De visste inte vad bebisen skulle bli.
Ultraljudet visade en sak, sen en annan.
Jag undrar om de ändrade sig i livmodern. Det måste de ha gjort.
Hennes mamma visste inte hur hon skulle hantera henne.
Hon ville så gärna ha en flicka. Hon hade såna förväntningar.
Man visste inte så mycket om hamnskiftare då.
Hon lät henne aldrig gå ut. Hon sa till andra att hon hade en immundefekt.
Ja, det var väl misstänkt att ha en massa olika barn här hemma.
De var inte alltid barn. Ibland vaknade hon upp och var äldre än sin mamma.
Hon använde det till sin fördel när hon kunde.
Hon började lämna huset, ibland i hemlighet.
Andra gånger var hon mer fräck.
En dag blev hon avslöjad när hon blev stupfull efter att ha köpt vodka.
Det är lätt att göra när man ser ut som en vietnamesisk man.
Hon gjorde en tatuering när hon var 16, och hennes mamma flippade ur.
Men den var borta dagen efter. Även blåmärkena.
Ett år senare uppstod det slagsmål.
Det började över nån struntsak. Jag har glömt vad det var.
Men Selma kunde inte sluta.
Hon sa att hon skulle slå henne så hårt att blåmärkena skulle stanna kvar.
Heloise var försvunnen morgonen efter. Hon sa inte ett ord.
Selma...
Hon var ingen dålig människa eller dålig mor.
Ibland...
Hon visste bara inte hur hon skulle vara mor till Ellie.
Det krävdes för mycket arbete.
- Det är ingen ursäkt för det hon gjort. - Kanske det.
- Kanske? - Du var inte där. Elli var...
...svårhanterlig.
Det är helt otroligt.
Ellie är så snäll, varm och optimistisk när hon pratar om sin mor.
- Selma var en komplicerad kvinna. - Selma kan dra åt helvete.
- Hon skyddade henne från världen. - Hon försökte skydda sig själv.
Det där är bara skitsnack!
Jag vet att hon lägger skulden på sig själv.
Hon har funderat och funderat på hur någon kunde behandla henne så.
Enligt mig är det ren ondska.
Att någon kunde få en liten flicka att känna sig skyldig, bara för att vara.
Få henne att inte känna sig vacker. Men det är hon.
Alltid.
Man måste bara titta på henne.
Man kan se det på sättet hon rör sig.
Verkligen se henne.
Då kan man se det. Glasklart.
Precis som jag ser det nu.
Jag ser dig. Det gör jag faktiskt.
Jag ser dig, Heloise.
Hej.
Hej, du.
- Förlåt. - Nej, förlåt mig.
Där ser du. Han hittade dig, trots allt.
- Vill ni ha middag? - Det var snällt, mr Korrigan.
Vi kan nog inte stanna så länge. Vi har middagsplaner.
- Jaså, minsann? - Vi ställde nyligen in en middag.
Det är nog på tiden att vi gottgör dem.
- Peter, är du säker på det här? - Självklart.
Det är bara det...
Peter!
- Det här måste vara... - Mamma och pappa, det här är Heloise.
- Trevligt att träffas. - Det är trevligt att träffa dig också.
Jag... vi har hört talas om dig.
Är det de? Är hon här?
Du är här! Jag ser verkligen fram emot att träffa dig.
Som han pratar om dig kan man tro att du är nåt mystiskt väsen.
Jag kan säga samma sak om er, ma'am.
Äsch...
Jag heter Mary Lou, men du kan kalla mig mommo.
Jag har hört att du skriver och illustrerar barnböcker.
Du måste berätta allt om det.
- Hej. - Hej, du.
Hade jag...
- Hade jag sönder klänningen? - Jag tror inte det.
- Känns den trång? - Ja.
Du kanske ska ta av dig den.
Jag menar...
Det är okej.
Nej, gör det inte.
Du behöver inte göra det...
Är du säker på det här?
Absolut.
.:: TWA - Your Source Of Quality! ::. www.shareuniversity.org
Översättning: Karin Hagman www.ordiovision.com