ALŽÍRSKO, 1516.
V TÉ DOBĚ BYLO MONARCHISTICKOU REPUBLIKOU
A BYLO JIŽ 6 LET POD ŠPANĚLSKÝM ÚTLAKEM.
ALE PŘÍCHOD KORZÁRA ARUJIA BARBAROSSYHO ZMĚNÍ OSUD MĚSTA
I JEHO KRÁLOVNY ZAFIRY.
Nezajímají se o nás.
Španělé nás dusí a sami hodují.
To si pište!
Kdo z vás
dokáže zabořit zuby do sněhu stejně odvážně?
Nikdo.
Přesně tak.
Jen já.
Před námi bylo Alžírsko.
Mysleli jsme si, že jsme zachráněni.
Ale marně.
Potkávali nás lidé s nenávistí v očích.
Neměli jsme na výběr.
My jsme šli dál.
Jak jsme se blížili, hlasy těchto příšer byly stále tišší a tišší,
až nakonec utichly.
To je hrozné.
Šli jsme k nim
a oni se stále zmenšovali, až byli velcí jako blechy.
Vstoupili jsme do Kasby.
Vešli jsme tam.
Nikdo z útočníků to nechápe, pohání je pouze touha po zisku.
Ale děti Sídího Abderrahmána a Bologuna
vysuší moře,
srovnají hory se zemí,
jen aby zachránily
svou rodnou zemi.
Ať žije Alžírsko!
Aruji!
Bože...
- Utíkejme! - Aruji!
Aruji!
Zvedněte ho!
Musíme ho odsud dostat!
- Pospěšte si! - Nepouštějte ho!
Ale já nechci!
Jsi připraven?
Pojď, stoupni si vedle mě.
- Může se jít beze mě? - Nemůže.
Vstaň.
Co to je?
Zvedni hlavu.
Stůj klidně.
Jahyo!
Jahyo, přestaň!
Zafiro.
Zafiro, nech ho jít.
Nech ho.
AKT I.
"ZA ALŽÍRSKO!"
Na.
Tady máš.
Jestli chceš, přinesu další.
Ano. Přines všechny barevné.
Jak si přeješ.
Jahyo!
Musím jít, jde po mně Jounes.
Proč tě volají?
Pošeptám ti to.
Jahyo! Stůj!
Jdeme, tvoje matka tě hledá už od rána.
Je čas.
Jít do paláce v Jeninu...
Jahyo! Vrať se, mluvím s tebou!
- V žádném případě! - Jahyo!
Jahyo.
Kde jsi, synu?
Sluníčko, to ty tak cvrlikáš?
Přestaň se motat kolem.
Vylez.
Jahyo.
Nemůžeš zůstat se ženami,
už jsi muž.
Všechny děti sní o tom, že budou žít v Jeninském paláci.
Tam žije tvůj otec, tvůj bratr a sestry. Je čas, abys odešel.
- Královno. - Ano?
Přišli si pro něj.
Jahyo.
- Vylez. - Nechci.
- Jahyo, otec přichází. - Nechci!
Nedělej mi ostudu!
Nechci! Já nechci! Nechci!
To stačí!
- Jahyo! Zbláznil ses? - Ne, mami, já tam nejdu!
- Dost, vylez. - Pusť mě!
- Nechci! - Už žádné rozmary!
- Pusť mě, já nechci! - Zlobivče!
- Nechci! - Co tam máš?
Ahoj, Jahyo.
Chytil jsi holuba?
Neboj se.
Palác je jich plný.
Všichni jsou tví.
- Půjdeš se mnou? - Ano.
Máš z toho radost?
To je pro tebe.
- Líbí se ti? - Moc!
To je dýka tvých předků.
Je tvá.
Dal mi ji můj otec.
A jemu zase jeho otec Sidi Abderrahman Taalibi.
Bůh jim žehnej.
Amen.
Takže pojeďme
do královského paláce.
Dej mamince pusu.
Jahyo.
Běž.
Bude o něj postaráno.
Neboj se.
Bude tě navštěvovat.
Jsem zvyklá být sama.
Je tam jeho bratr a sestry.
A také jejich matka,
ne jeho vlastní.
On je můj syn.
Nedovolím, aby mu někdo ublížil.
Neboj se.
Běž si umýt ruce.
Oběd je připraven.
Musím jít.
Potřebuješ něco?
Už je čas?
Zítra odplouváme do Španělska.
Vyjednávat s králem Ferdinandem.
Na celý měsíc.
Chápu.
Pak běž.
Bůh ti žehnej.
Ale vrátím se.
Na tom nezáleží.
Měsíc,
klidně i století, je mi to jedno.
Pro tebe to není rozdíl, ale pro celou zemi je to rozdíl obrovský.
Raději nic neříkej.
Cože?
Zopakuj to.
Zdá se ti všechno jednoduché,
stejně jako život, který vedeš?
Nestydíš se?
Ostatní ženy pláčou a ty se bavíš.
Jiné ženy pláčou,
protože je muži opustili kvůli Španělům.
Na to nebudu odpovídat.
Tentokrát dostanu odpověď, Salime!
- Pokud nejsi schopen... - Pozor na jazyk, Zafiro!
- Odpověz mi! - Zmlkni!
Vím, čeho se bojíš:
když Jahya odejde se mnou,
- že na tebe zapomenu? - Jistě že ne.
Ty tomu nerozumíš, Salime.
Co tedy chceš?
Abys ses ke mně vrátil.
Já jsem taky tvoje žena.
Pokud se svou ženou tři měsíce nespíš, není už v Božích očích tvou ženou.
A už je to více než rok.
Vracím se ke svému otci.
Stále jsi moje žena...
a budeš tady.
Nesnáším tě.
Vidíte?
Vrátili jste se k tomu, co jsem řekl.
Andalusané mají pravdu.
Měli bychom pozvat Aruju.
Co ještě?
Víte, co to znamená?
Ano.
Říká se tomu spojenectví.
Aruj pomáhá muslimům v boji proti Španělům.
Měli bychom s ním uzavřít spojenectví.
Spojenectví?
Takže...
Názor Andalusanů nikoho nezajímá!
Tohle není jejich země!
Nedoporučuji vám zapomínat,
že jsou jediným důvodem, proč Alžírsko bohatne.
Myslíš sebe?
Kdo bohatne?
Nech mě na pokoji.
Jak můžete dát zemi cizincům?
Šerfaoui, přemýšlej někdy o tom, co říkáš.
Kdo vyzývá k příchodu cizinců,
je zrádce!
Cože?
Já?!
Pokud se neomluví, odcházím.
A já neodcházím sám.
Hodně štěstí!
Dost!
- Dobře, to by stačilo. - Parchant!
To stačí!
Za tohle zaplatíš!
- Už toho bylo dost! - Udeřte ho!
- Má svůj názor! - Ticho!
Už se uklidněte!
Ticho!
Uklidněte se!
Na schůzích by nemělo docházet ke skandálům!
Ne v mé přítomnosti,
nebo beze mě!
A nikdo odtud neodejde.
Vy i já máme povinnost.
Nedokážeme se dohodnout ani v zájmu země?
Nemůžeme.
Nemůžeme, Salime.
Jsme v obležení.
Jak se vyzbrojíme?
Našetříme tolik síly, kolik budeme potřebovat.
Salime,
jsi spravedlivý,
to nikdo nepopírá.
Za deset let tvé vlády nedošlo
k žádným válkám ani nájezdům.
Jsi mírumilovný člověk.
Ale dnes
ať rada hlasuje...
a rozhodne, zda má být Aruj osloven.
Naslouchej svým lidem.
Osvobodil Gidgelu.
V Bejáji však prohrál.
Přišel tam o ruku.
Co když selže i tady?
Dýchej.
Bude to v pořádku.
Nemáme na výběr.
Buď smlouva s Arujem,
nebo se budeš muset
rozhodnout sám
a nečekat na rozhodnutí rady.
Máš dost spolupracovníků.
Šikko,
kde jsem udělal chybu?
Udělal jsi, co jsi mohl.
A zbytek
je v rukou Alláha.
O ROK POZDĚJI
Mají více mužů a zbraní.
A chtějí město obléhat.
Musíme se dostat před ně a včas zaútočit.
Projdeme přes Bab El Oued.
Je plný rákosu...
Dýku.
Nejprve zaútočíme tady...
Potom tady a tady.
Vyčistíme západní břeh.
A my si vezmeme východ.
Jezdci pojedou z Tafury na pobřeží.
My zasáhneme kořeny a vy srdce.
Do města se nedostanou.
Přesně tak.
Pak se setkáme na pobřeží...
a společně to dokončíme.
Alžířané a my, národy Mitíje,
spojíme síly s korzáry a ukážeme našim nepřátelům, že jsme
jednotní!
Zaútočíme ve stejnou dobu.
Za úsvitu po modlitbě.
Na můj povel zaútočíme a necouvneme ani o krok.
Nerozdělujeme se a neustupujeme.
Tato země je naše.
Bůh je s námi.
Amen.
Alláhu akbar!
Nemáš už dost podvádění?
Udělal jsem to, abych tě rozveselil, ty prcku.
Jak jsi mi to řekl?
- Zopakuj to! - Hej!
Zastav!
Hej! Už dost!
- Já jsem prcek?! - Uklidni se.
Prcek, ano?!
Přestaňte se hádat!
Faresi, máš jít svému bratrovi příkladem.
- On to začal! - Jdeme.
Už dost, jste bratři.
Synu.
Chci bojovat!
S kým bojovat, Jahyo?
Ve válce!
Jahyo!
Musíme se modlit za vítězství mužů.
Co se děje?
Ale já chci bojovat.
Co to do tebe vjelo, Jahyo?
Musíme se modlit.
Ne! Nechci se modlit!
Chci bojovat!
- S tatínkem! - Uklidni se.
Jste v pořádku?
Musíme se schovat!
Mami!
- Chceš bojovat se Španěly? - Ano, chci.
Proč? Co ti udělali?
Jsou to vetřelci!
Všechno nám vzali!
Ale nemůžeš je porazit.
Já to zvládnu!
Nemáš sílu.
Ale já vřu vzteky!
- Opravdu? - Ano!
- Vřeš vztekem? - Ano!
- Chceš se prát? - Ano!
- Uklidni se, Zafiro. - Prát se, co?
Nech ho na pokoji, Zafiro.
Jsi připraven porazit Španěly?
Ano!
Kdo je nejodvážnější?
- Jahyo! - Pak bojuj!
Zafiro, co to děláš?
Jahyo!
Nedělej to!
Přestaňte!
Ať žije Alžírsko!
Necháváme vězně?
Ne, zabijte je všechny.
Ať žije Alžírsko!
Vítězství!
AKT II.
"MÁ LÁSKA JE HLUBOKÁ JAKO MOŘE"
Jakutka si ho sama vyšívala.
Děkuji, Jakuto.
Je to velmi krásné.
Není zač.
Otoč se.
Alžírsko je svobodné.
Jsi král osvoboditelů.
Ať přijde ke mně.
- Já vím. - Já nejdu první.
Rozumím.
Stále opakuješ to samé.
Víš, jak je to důležité.
Dost, Šikko.
Neudus mě.
A sama vydechni.
Stal se z tebe muž.
Je tu táta.
Máš krásnou burku.
Skutečný Taalibi.
Pojďme.
Gratuluji.
Osvobodil jsi nás.
Slyšela jsem, že ses zranil.
Tady máš.
Co je uvnitř?
Dej mi čichnout.
Vyrobila jsi ho sama?
Sama.
Proč se třeseš?
Jsem tu s tebou.
Náš syn je poblíž.
Vyhráli jsme.
Vše bude jako dřív.
Ještě lepší.
Inšalláh.
Až dokončím všechny obřady,
strávím s tebou celý měsíc.
Slibuješ?
Samozřejmě.
Budu čekat.
Náš sultán!
Salim al-Tumi!
Sláva!
Bratře!
Stůj, Salime.
Drž se od něj dál.
Ať žije Salim!
Ať žije Aruj!
Ať žije Salim!
Salim!
Aruj!
Osvoboditelé!
Alžírsko je svobodné!
Ať žije sultán Salim!
Ať žije Aruj!
Ať žije Salim!
Sultán Salim!
Co to děláš, Šikko?
Máme svátek,
ne pohřeb.
Jsi si tím jistá?
I okupace pro tebe byla svátkem.
Byli jsme v obležení, ne v hrobě.
Jak dlouho se budeme potulovat po zahradě?
Už mám dost jasmínu...
a pomerančů.
Pojďme do krčmy.
Už teď se mi točí hlava.
Čemu se směješ?
Mám závrať.
Ano.
Jejda.
Podívej jak Išak hladí klisnu.
Asi se mu stýskalo po ženě!
Je to hřebec.
No tak, Aruji...
Řeknu mu to.
Krčma na nás čeká.
Je mi z vás zle.
Nevidíte tu krásu.
Přesně tak.
Uhasila jsi mi dýmku!
Zafiro, jednou si zlomíš vaz.
Dejte mi limonádu.
- Kterou? - Tuhle.
Děkuji.
Muni, pojď k nám.
Co? Koupu se jen v létě.
Šach mat!
Kdy půjdeme spát?
Hej, Zafiro!
Musíme si promluvit.
Tento palác je nádherný.
Bude můj.
A jeho hřebec...
také.
I jeho žena.
Aruji prohlásil, že navštíví královu ženu.
Opravdu?
- Ano, povídá se to. - Co se povídá?
- O muži. - Myslíš?
Vstávej, jdeme za nimi.
Osedláš koně nebo ženu sultána?
Oba.
Snad Šikka?
Roztoužil se.
To je ale drzý parchant.
Ví o tom?
Je jediný, kdo to neví.
Zítra za tebou přijde...
- Řekni mu. - "Salime!"
Salimovi nemusí nic říkat.
Je to jeho chyba, zapomněl na tebe.
A tvůj manžel, kdy ti naposledy ukázal svůj meč?
Mé milé zlatíčko,
- v hloubi duše ho chceš. - Ano, ano!
Korzáři milují mladé a krásné dívky.
Hej, Aruji!
Kdo žije slavně a vládne světu?
Vládci světa nemají žádnou cenu?
Korzáři, samozřejmě!
Čí výkřiky znějí jako burácení hromu?
Čí hněv moře vysuší a zničí hory?
Korzáři, samozřejmě!
Naše moře a obloha!
Plachta vane po větru!
Schovejte se a utíkejte, už jdeme!
To nemáte nic lepšího na práci?
Do učení.
Bratře.
Přišel jsem na to,
jak dopravit děla na souš.
S pomocí lodí.
Ano? Pěkné.
A kdy vyplouváte?
Brzy.
S odlivem.
Mezitím požádej své muže, aby se vhodně oblékali.
A nedělejte žádné rvačky.
Dohlédneš na to, než odpluješ, bratře?
Jsou to jen korzáři.
Nezlob se, Salime.
Požádal jsem tě, abys je omezil.
Pokud...
to nedokážeš,
pomůžeme ti.
Tomu se říká být hostem ve svém domě.
Jestli se to bude opakovat,
jednoho z nich uškrtím.
Má zpoždění.
No nic.
Tím lépe tě připravíme.
Uklidni se.
Je tam růže a vavřín.
Na uvolnění napětí.
Co to vaříš, čarodějnice?
Čarodějnice?
Jednoho dne tě začaruju tak,
že se budeš dívat jen na mě.
Ale už teď tě miluji víc než kteroukoli jinou ženu.
Jsem s tebou.
Jsem tvůj.
Opravdu?
Co je s tebou?
Nic.
Řekni.
Prosím.
Nikdo mě neposlouchá, Zafiro.
Ne?
Jak tě mohou neposlouchat?
Jsi sultán.
Jsou ti podřízeni.
Vždyť ty sám je posloucháš.
Těma krásnýma ušima.
Máš úžasné uši.
Naslouchají všem.
Kromě mě.
Pusť!
Líbí se ti to?
- Zafiro! - Miluješ mě?
Ano, miluji tě.
Jak?
Nekonečně, jako obloha.
A ty?
Ano, miluji.
Jak?
Jako moře.
Salime?
Salime!
Jenom to ne!
Salime, Salime, zlato!
Probuď se!
Pomozte mi někdo!
Jounesi?
- Moje královno? - Jounesi, přišel Salim?
Ne.
- Neposlal zprávu? - Ne.
Nic jsi neslyšel?
Ne, paní.
Jounesi, vezmi mě do Jeninova paláce.
- Proč? - Hned!
Hned! Je tam něco děsivého!
Cítím to!
Nepovedu vás v noci po Kasbě.
Budu popraven.
- Jounesi! - Uklidněte se.
Půjdu se tam podívat sám.
Jsem si jistý, že je to v pořádku.
Neopouštěj mě!
Počkej!
Jounesi!
Utíkejme.
Musíme si pospíšit.
Probuďte se!
- Probuďte se! - Co se děje?
Rychle, běžte do paláce!
Mami!
- Stala se strašná věc! - Rychle, musíme běžet!
Sem nemůžete.
Jsem sultánova žena.
Všechny jeho ženy už jsou pryč.
- Ne, ne! - Běžte odsud!
Nechte mě! Jsem jeho žena!
- Běžte odsud! - Opravdu!
Běžte!
Ven!
Mami, já se bojím!
Kam?!
Pryč!
Hned!
Mami!
Dělej.
- Šikko! - Musíme pryč!
Co tady děláš?
Kam všichni v noci běží?
Za tebou taky poslali stráže.
Musíme jít!
- Kde je Jahya? - Děti jsou se mnou.
Hledali jsme ho všude, ale nemohli jsme ho najít.
Přísahám ti.
To je jeho dýka?!
Sám mi ji půjčil.
Počkej!
Nikam tě nepustím!
Je to příliš nebezpečné!
Salim.
Salim?
Byl zavražděn.
Zradili ho.
Udělali to přímo v lázních.
Můj Salim...
Ani ve snu jsem ho nedokázala zachránit.
Jsme vdovy.
To jsem nečekala.
Nikdo to nečekal.
Zafiro.
Poslouchej mě.
Zafiro!
Jsme sestry.
Držme při sobě.
Budeme muset palác opustit, ale určitě se vrátíme na své místo.
Naši muži vynesou Salimovo tělo ven.
Stůj, Zafiro!
Stůj!
Zafiro!
Utíkejte!
Varujte lidi!
Všichni vstávat!
Řekni mi, co se stalo!
Okamžitě svolávejte měšťany do paláce vládců!
Nechte mě projít!
Nemůžete tam jít.
- Imáme, můj syn je tam! - Nemůžete!
Dveře jsou již zavřené.
Můj syn je uvnitř!
Nemůžete!
Imám, tam...
Uvnitř je to nebezpečné, jsou to jatka!
Jsem matka Jahye Taalibiho.
- Zpátky! - Zbláznila jste se?
Ruce pryč!
Jdu za svým synem.
Půjdu s vámi.
Počkejte. Nasaďte si to. Doprovodím vás.
Tady máte. Podejte mi pochodeň. Následujte mě.
Jdeme do pravého křídla.
Nehýbejte se!
Do paláce nesmí nikdo vstoupit!
Běžte odsud!
Imáme, bylo ti řečeno, abys šel!
A kdo je ta žena?
- Hledá svého syna. - Ven.
- Musím ho najít. - Běžte.
- Bez syna neodejdu! - Ven!
Jmenuji se Zafira Taalibiová!
Jsem manželka Salima al-Tumiho!
Doveď mě k mému synovi!
Ale co tady děláte?
- Poslal jsem k vám muže! - Kde je můj syn?
Je to tu příliš nebezpečné, musíte odejít!
Uhněte mi z cesty!
Najdu ho sama!
Jahyo?
Jahyo, zlatíčko?
Jahyo?
Jahyo!
Moje dítě.
Prosím, poslouchej.
Je to dítě, muselo jít hledat mámu.
Možná už je zpátky ve tvém domě?
Nemá rád společnost žen.
Stále hledá svého otce.
Všechny dveře jsou zamčené.
Arujovi muži nás obklíčili.
Půjdeme do levého křídla podzemní chodbou.
Jdeme!
Na to není čas.
Pojď, musíme jít.
No tak, Zafiro.
Je mezi námi zrádce.
Musí být potrestán.
Ano.
Rozhodně je.
Najdeme ho a přísně potrestáme.
Salim byl můj bratr.
Požádal mě, abych chránil palác.
Na tom nezáleží.
Alžírsko je republika.
Nerozhoduje panovník, ale celá naše rada.
Kde je bratr zesnulého?
Měl by tady být Khaled al-Tumi.
Chcete něco říct?
Mluvte nahlas, jsme členové rady.
Máme pevné základy.
Zvyky odkázané našimi předky!
A podle vás jsme divoši?
- Otevřete! - Chceme vidět krále!
Stráže!
Moje královna.
Mami!
Jahyo!
- Mami! Mami! - Jahyo!
- Jsi v pořádku? - Mami, já nechci umřít.
Neboj se, nezemřeš.
To nedovolím.
A nechci, abys byl zabita přímo přede mnou.
Mami, schovejme se.
Ne...
Žádné schovávačky.
Naopak.
Kde je Salimovo tělo?
V sále.
A kdy začíná modlitba?
Už za chvíli.
Neschováme se.
Chceme vědět, co se stalo!
Chceme vidět krále!
Máme na to plné právo!
Alláhu akbar.
Bůh s vámi.
Byl uškrcen v lázních.
Modleme se.
Nejprve musíme otevřít dveře.
Ani na to nemysli.
Je to nebezpečné.
Zrádce je stále mezi námi.
Musíme otevřít brány paláce pro modlitbu.
Je to tradice.
Pak se modlete!
Otevřete dveře!
Nikdo nevejde!
A nikdo nevyjde!
Nikdo nevejde.
A nevyjde.
Běžte!
Chápeš to, hajzle?
Zastavte!
Alláhu akbar.
Proč je tady?
Hanba.
Žena sem nepatří.
Raději zavři hubu.
Chceš ho vidět?
Ano.
Vstaň.
Řekni jim, ať otevřou dveře.
Otevřete dveře!
- Otevřete dveře! - Otevřete dveře!
Otevřete dveře!
AKT III.
"PŘÍSAHÁM PŘI BOHU A VY JSTE TOHO SVĚDKY"
Co s námi bude?
Bůh nám pomáhej, sestro.
Zucho, nenechávej mě samotnou.
Nikam se nechystám.
Proč ti manžel zakázal přijít?
Sama tomu nerozumím.
A nikdy mu to neodpustím.
Jsi moje sestra a já tu pro tebe budu.
Je konec.
Nemusíš ztrácet víru.
Co řekl Sidi Abderrahman o Alžírsku?
Alžírsko je pryč.
To neříkej, Zafiro.
Jeho slova by neměla být zapomenuta:
"Alžírsko je schopné překonat vše."
"Trápení jeho lidu skončí."
No tak, dělej, Zafiro, řekni to.
"A po všech útrapách,"
"všech těžkostech a útlaku..."
"nám Všemohoucí"
"dává pokoj."
Královno, váš bratr.
Je mi líto tvé ztráty.
Chyběla jsi mi.
Také jsi mi chyběl.
Dopis od otce.
Přečti si ho a napiš odpověď.
Přečti ho.
Přečti si ho sama.
Zapomněl jsi, že neumím číst?
"Moje dcero..."
"I když jsem teď od tebe daleko,"
"cítím tvou bolest,"
"protože jsi tělo z mého těla."
"Salim byl jako můj vlastní syn."
"Jahya je sirotkem."
"Nyní musí žít se svým dědečkem."
"Vrať se i ty."
"Tvůj syn je moc mladý, aby se stal tvým ochranitelem."
"Ušlechtilá žena by neměla žít bez muže."
"Nemůžete být bez patrona."
"Závisí na tom moje pověst..."
"stejně jako tvá čest, má dcero."
"Budu na tebe čekat."
"Tvůj otec Ibrahim ibn Ben Alí."
Mochsene, už je to dlouho, co jsi tu byl.
Vykoupej se a odpočiň si.
Probereme to u večeře.
Uvědomuješ si, co tě čeká?
Musíš se vrátit ke svému otci.
- Teď? - Ano.
Je lepší odejít hned.
Odpovím.
Ať to zapíše.
Zapisuj.
Můj drahý otče...
znáš mou loajalitu, mou upřímnost.
Nekradla jsem, nezabíjela jsem, nezradila jsem.
Tak proč bych měla utíkat jako zločinec?
Jahya do El Millanu nepatří.
Musí vyrůst
a žít tady.
Z Boží vůle vládnout tak, jak vládl jeho otec.
Mým ochranitelem
se stane Jahya Taalibi.
Dost bylo psaní!
Co je s tebou?
Tohle stačí!
Co se děje?
Ani já nepatřím do El Millanu...
V domě mé zesnulé matky už nejsem vítána, že?
Tam to teď vede tvoje matka.
Vyřídím to.
Ale nezapomeň, Zafiro:
hanba, kterou žena způsobila, se smývá krví.
Odpusť mi, bratře.
Prosím, nezlob se.
Odjíždíme.
Prosím vás.
Pocházím z rodiny Sankhadžiho.
Na setkání s královnou jsem čekala celé hodiny.
Také jsme čekali několik hodin.
Je mi líto, ale toto je zvláštní případ.
Jste na řadě.
Paní přišla z velké dálky.
Dobře.
Prosím vás.
Je mi líto vaší ztráty, královno.
Je mi velkou ctí
přivítat vás jménem mého vládce Aruje, který zachránil Alžírsko.
Všichni mu přísahali věrnost
a uznali ho za sultána.
Slib věrnosti?
To si nepamatuji.
On se o vás neprosil, jste královské krve.
Ale žádá vás, abyste tento dar přijali.
Na důkaz přátelství.
Já teď truchlím.
A nemohu přijímat žádné dary.
Takže si sbalte truhlu,
otroku.
Nejsem otrok.
Jsem svobodná muslimka.
Opravdu?
Vidím, že je vás tu hodně.
- Takže jste přijali naši víru? - Ano.
Jsem muslimka.
Kde jsi se narodila?
V Toku, ve Skandinávii.
Na severu?
Kde leží sníh?
Máte rádi sníh?
Ano, velmi.
Máme sníh s příchutí růží.
Také citronu.
Jíme ho.
Královno, přijmi tento dar.
Změněná, kdo je tvůj pán?
Aruj.
Ale ne můj.
Je jen jeden.
"Nebyl zplozen ani se nenarodil a nikdo se s ním nemůže srovnávat."
Je všemocný.
A Bůh tyrany přísně trestá.
Vyřídím to Arujovi.
Ráda jsem vás poznala.
Co si myslí, že dělá?
Budu s ní muset jednat osobně.
Na rozdíl od tebe ji lidé milují.
Nevděčnice.
Předtím se o ni nikdo nezajímal, ale teď...
je v jejich očích hrdinkou.
Královna.
Spojenectví s ní bude pro tebe výhodné.
Zůstala, takže je považována za královnu.
Královnou?
Ty jsi moje královna.
Musí projít 40 dní smutku.
Mezitím je třeba potlačit všechny pokusy o vzpouru.
Lidé to přijmou a pak se ji můžeš konečně zbavit.
Ano, můj generále.
Cokoli řeknete.
A vůbec,
nechci tu zůstat.
Proč?
Obvykle lidi osvobodíme a plujeme dál.
Proč chceš zůstat?
Aruji.
Řekni mi proč.
40 DNÍ PO SULTÁNOVĚ SMRTI
Kde je Zucha?
Je pro ni nebezpečné být s tebou.
- Proč? - Zákaz manžela.
A ženy z Hamzovy rodiny?
To samé.
Neměla jsi vycházet.
Přemýšlej, co o tobě lidé řeknou?
Žena žije sama.
Nemá žádného patrona, žádného muže!
Pojďte jsem!
Jsi naše královna!
Ty!
Jen ty!
Královna Zafira a princ Jahya!
Bůh jim žehnej!
Pamatuješ si mě, Jahyo?
Přinesla jsem ti do paláce ptáčka.
Ano, samozřejmě si vzpomínám. Pojď s námi.
- Ano?! - Ano, proč ne?
Nebojte se, jsme stále s vámi.
Děkuji.
Bůh vám žehnej.
Ano!
Ano, královna!
Nejsi sama, královno!
Jsme s vámi!
Bůh vám žehnej!
Královna!
Královno, dlouhý život.
Všichni do mauzolea!
Odpočívej v pokoji, Salime al-Tumi!
Pomstíme se.
Taalibi!
Bůh vám žehnej!
Taalibi!
Bůh vám žehnej!
Odpočívej v pokoji, Salime al-Tumi!
Pomstíme se.
Alláhu akbar.
Allahu akbar, Jounesi.
Kampak? Shromáždění jsou zakázány!
- Uhněte. - Běžte pryč!
Aruji nevydal příkaz!
Nechte mě projít! Uhněte!
Jounesi, uklidni se.
- Běžte! - Stát!
Tam nemůžete!
Zpátky!
Zastavte! Kampak?
Zbraně na hřbitově! Hříšníci!
Hanba!
Dnes je čtyřicátý den!
Nemáte právo nám bránit ve vstupu do mauzolea!
Vypadněte odsud!
Zastavte!
Nechte nás! Nechte nás projít!
- Co tam stojíte? - Pusťte!
Vypadněte!
- Na to nemáte právo! - Ustupte!
Mauzoleum by mělo být přístupné všem.
Pusťte je dovnitř.
Pojďme.
Ženy,
následujte mě.
Jdeme za vámi, naše královno.
Dobře. Dobře.
Jsme s tebou, královno.
Nikdo na nikoho netlačí.
Pojďte dál, pojďte dál.
Řekněte mu, že sem nepatří.
Královna se zajímá o účel návštěvy
a o to, proč je vás tolik.
Ve jménu Alláha Milosrdného
a v přítomnosti členů rady jsme přišli
požádat královnu o spojenectví.
Můj bratr Aruj, osvoboditel Alžírska
a věrný obránce všech zemí islámu,
se chce oženit s královnou Zafirou, dcerou Ibrahima z El-Millany,
podle zákonů svaté Sunny.
A vy, imám našich bratří,
jste opatrovníkem v nepřítomnosti otce.
Uveďte své podmínky.
A my se je budeme snažit naplnit.
Řekněte, že je to nepřijatelné.
Úplně se zbláznili.
Měli jsme diskutovat o budoucnosti Alžírska.
Stále truchlím.
Královna mě žádá, abych vám sdělil,
že tato žádost o ruku je zcela předčasná, stále truchlí.
Jste naše královna.
A on je náš osvoboditel.
Vezměte si ho.
Ať je konec.
Tato země už trpěla dost.
Královno, teď není vhodná doba.
Co řekla?
Imáme...
Co říká?
Mám o tebe strach.
To už stačí.
Co se děje?
Řekni.
Budu poslouchat.
Poděl se o to.
Proslýchá se,
ale to ví jen Bůh,
že jste zabil Salima al-Tumiho.
Styďte se!
To je pomluva!
Váš návrh mě uráží!
Překročili jste hranici!
To je náš ctěný osvoboditel!
Jak se opovažujete ho takhle oslovovat?
A jak se opovažujete zvýšit hlas!
Hanba!
Nestydíte se za sebe?
Nechte ji mluvit.
Ostudné!
Ticho!
- Ostudné! - Ostudné!
- Nechte ji mluvit! - K čertu s tebou!
Zlá žena!
Žena nemá právo se takhle chovat!
- Žena by neměla... - Držte huby!
Už dost!
Královno, prosím.
Mluvte.
Konec audience!
Mluvte!
Nebojte se, prosím.
Pokračujte.
Mluvte.
Pokud to myslíte vážně, řekněte to,
zabil jste Salima al-Tumiho?
Já ne.
Byl mým bratrem.
Zemřel bych za něj.
Tomu nevěřím!
"Ó ti, kdož uvěřili!"
"Přinese-li vám bezbožník zprávu, ptejte se,"
"abyste z nevědomosti..."
"nezasáhli nevinné lidi,"
"abyste nelitovali toho, co jste učinili."
Přiveďte mi vraha.
A slibte mému synovi trůn jeho otce.
Problémista!
Chce zasít pochybnosti a zmatek!
Bůh je mi svědkem...
a všichni, kdo tu stojí...
zítra...
začneme hledat vraha Salima al-Tumiho,
potomka Taalibiho.
Až ho najdeme, pověsíme ho přede všemi.
Salim...
bude pomstěn.
Slibuji, Zafiro.
Vaše pochybnosti mě bolí u srdce.
To nic.
Odpouštím.
Ale jemu...
vyrvu jazyk.
Proč? Proč já?
Nedělejte to, prosím!
Zabiju tě, Aruji!
Vykuchám všechny tvé vnitřnosti!
Každou kapku krve!
Už nejsi naživu!
Rozluč se se svým životem, ty hajzle!
Parchante!
Hodím tě Krakenovi!
Dej ze mě ty pracky pryč, ty hajzle!
Mám to promyšlené!
A co mi rozkážeš s ní udělat? Co?
S tou hrdou ženou!
Proto ses rozhodl si ji vzít?!
Tohle nebyla naše dohoda!
Astrido, musíme získat důvěru lidí.
Uklidnit je,
abychom se tady usadili.
Rozumíš?
Usadit se?
Zbláznil ses?
V žádném případě.
Usadíme se tady.
Už žádné bloudění po mořích.
Toto je nyní naše země.
Jsem unavený, Astrido.
Unavený.
Panebože...
To je radost.
Nemyslela jsem, že se ještě uvidíme.
Chaledo.
V duchu jsme vždy byli s vámi.
A co děvčata a Fares?
- Jak se jim daří? - Dobře.
Nejsme sami.
Řekněte mi to, vím, že spěcháte.
Se Šikkou jsme shromáždili armádu.
Připravenou k boji.
K jakému boji?
Zaútočme tvrdě a rychle.
A vyhrajeme.
Vezměme si zpět Jeninský palác
a královský trůn.
Inšalláh.
Zafiro...
celou tu dobu žiješ mezi vlky.
Jsi statečná žena.
Jsme na tebe hrdí.
Je to pravda.
Ty a já sdílíme stejný osud.
Jsi moje sestra.
Zafiro...
za rodinu Taalibi, za naše syny Farese a Jahyu, za Alžírsko...
vezmi si ho.
A zabij toho parchanta.
Ale jak?
V noci.
- Jakou noc? - Novomanželskou.
Vím, jaké to je být ženou mezi muži.
Zocel své srdce.
Přivedu armádu a ty ho musíš složit...
ve své posteli.
A co se se mnou stane potom?
Naše životy nejsou nic.
Záleží jen na Alžírsku.
Jdeš do toho?
Jsem pro.
Shromáždili jsme zločince a zrádce,
kteří zabili Salima Tumiho a spikli se proti Arujovi.
Budou popraveni před Bohem a lidem Alžírska.
Nemůžu tomu uvěřit.
Šerif El Kamal.
- Zohin manžel? - Vypadá to tak.
Šerif...
To není možné.
Co je to za frašku?
Mami, oni je popraví?
No, mami!
- Ptal jsem se tě! - Ano.
Za zabití tvého otce.
Je to otázka úsudku.
Co když jsou nevinní?
Nesmíme je popravit!
Jsou to zabijáci.
Teď už se nás nikdo nedotkne.
Takto budeme v bezpečí.
Jsme nevinní!
Vpravdě, viníci budou stát před Hospodinem!
Jeho andělé vše potvrdí!
Jdi!
Uvidíte!
Není to naše vina!
Byli jsme nastraženi!
Jsme nevinní!
Zafiro!
Otevřete dveře!
Jakuto!
Messaoudo!
Okamžitě otevřete!
To je Zuha!
Zafiro, můj manžel byl obviněn z vraždy tvého Salima!
Víš, že to neudělal!
Zafiro...
Otevři!
Jsme sestry!
Zafiro!
Mami, jdeme! Nikdo tam není.
Zafiro! Můžeš je zastavit!
- Promluv si s Arujem! - Mami!
- Zafiro! - Mami!
Zafiro, otevři!
Zafiro!
- Zrádce! - Mami!
Zničila jsi můj dům, tak ať Bůh zničí ten tvůj!
- K čertu s tebou! - Pojďme.
AKT IV.
"ZOCEL SVÉ SRDCE"
Jako se ořech mísí se slinami,
jako se zlato třpytí s achátem,
tak ať se mě lidé bojí jako lvice, obdivují mě jako sultána
a muftího.
Tyto šperky a dárky věnovali bratři Aruj, Išak a Kheireddin
královně Zafiře.
- Těšíte se? - Samozřejmě. Ano.
Kdo ji pozval?
My ne.
To je Arujův host.
Je to opravdu čínský deštník?
Aruj chce, aby se svatba v Alžírsku stala známou.
Ale musíte si pospíšit.
Dobře.
Zítra se vezmeme.
Cože?
Zítra.
Nezvládneme to.
Nejsi šťastná...
naší svatbou?
Jsem.
Neboj se.
Chci to ještě méně.
Je mi to jedno.
Nebudu plakat pro muže.
Lhářko.
Pekelná rtěnka.
Děvko.
Messaouda.
Otevři truhlu a ukaž hostům, co Aruj královně dal.
Messaouda je z mého domu.
Jí rozkazuji já.
Otevři truhlu.
Tohle je mezi mnou a Arujem.
Zakřikli byste to.
Zaútočíme v pátek.
Když se lidé z Matiji vydají za obchodem.
Splynete s davem.
Zbraně schováme mezi zboží.
Všichni půjdou do mešity a vy je budete následovat.
Cestou z mešity zaútočte na Aruje.
Musíme zabít všechny jeho kumpány, samotného Aruje i jeho bratra.
Ostatní se vzdají dobrovolně.
Nechce se mi prolévat krev.
Chce být naším chalífou.
Zaútočíme během modlitby.
Nebudou ozbrojeni.
Jsme potomci Abderrahmana.
Mešita je posvátné místo.
To dělají jen bezbožní lidé.
Rád vás poznávám, i když při této...
smutné události.
Chtěli jsme vás navštívit, ale bohužel nám do toho zasáhly okolnosti.
Marchune?
- Jsi to ty! - Sestro!
Vyrostl jsi.
Chyběla jsi mi, moje Zafiro.
Milý bratře!
Co se děje?
Mochsen a tvůj syn na tebe čekají.
Ano, jasně. Jdu.
Vy dva si udělejte pohodlí.
Hned jsem zpět.
Postarejte se o ně.
Ano.
V El Millanu budeš mít vlastního koně.
- Jen mého? - Ano.
- A můžu na něm jezdit? - Ano.
Mochsene.
Zafiro.
Mami, věřila bys, že jedu se strýcem do El Millany?
Ano?
Ano. My muži musíme odejít.
Ale budu tě navštěvovat.
Opravdu?
Ano.
Mochsene, co to znamená?
Náš otec umřel.
Cože?
A už je pohřbený.
Jeho přáním bylo, aby se Jahya vrátil.
Co to děláš?
Jsi překvapena?
Jsi jedovatá, sestro!
Otrávila jsi ho.
Pustila jsi muže dovnitř.
- Jednala s nimi. - Pusť.
Rozhodla se oženit bez vědomí opatrovníka!
Mochsene, to stačí!
Ticho.
Tvůj syn půjde do El Millany.
Bude žít s námi.
Nenecháme dítě s nehodnou ženou.
Mochsene, bratře!
Chápeš to špatně!
A ty zapomeň na El Milliano.
- Zemřeš v Alžírsku! - Opravdu, Mochsene!
- Jdeme, Jahyo. - Mochsene.
- Měli bychom jít. - Počkej.
- Běž pryč! - Nejezděte.
Běž!
- Ne, Jahyo. - Zafiro, vrať se!
Neber ho!
Řekl jsem, běž!
Vrať mi mého syna!
Zafiro, vypadni!
Jahya je můj syn!
Zpátky!
Co jsem ti udělala?!
- Proč mi to děláš?! - Běž!
- To je rozkaz! - Rozkaz?
Nech ho jít.
Rozkaz, co?
Jsi královna?
Nech mého syna jít.
Jsem tvůj bratr.
A kdyby nebylo vůle mého otce, zabil bych tě tam, kde stojíš.
Táhni!
Mochsene!
Bratře!
Mochsene vstaň!
Mochsene!
Drahý...
Modleme se.
Bůh je jeden.
Není jiného boha než Alláha.
A Mohamed je jeho prorok.
Královno!
Co jste to udělala?
Stráže!
Dej mi to tělo.
Dej mi mého bratra.
Marchune...
Dej ty ruce pryč!
Je to taky můj bratr!
- To stačí! - Ne!
Nevzdám se ho.
Pomozte mi!
Jaké to obludné ponížení!
Hrdý a neporažený lid Alžírska nás porazil v bitvě století
a poslal nás domů, abychom plakali na prsou našich matek.
Ale když jsem se dostal k matce, praštila mě holí a hlasitě křičela:
"Styď se, synu!"
"Ztratili jste Alžírsko."
"Vrhnout se do mořské propasti je to jediné, co ti zbývá!"
Do toho, piráti!
Je čas jít!
Za mnou!
Tady oslavujete?
A moje žena byla málem zabita.
- Kdo, Astrid? - Královna, ty hlupáku!
Ale jak?
Její bratr se ji pokusil uškrtit.
Přímo v domě.
Kde jsi byl?
- Jak to dopadlo? - Zabila ho.
Co kdybys tam byl ty?
Ty vypatlanče!
Ukázalo se, že Alžírská nevěsta se bez nás obejde.
Sklapni! Drž hubu.
Zafira má devět dalších sourozenců...
a bůhví kolik bratranců a sestřenic.
Brzy se do Alžíru sjede celá El Miliana,
aby pomstila smrt jeho staršího bratra.
Víme, jak je přivítat.
Poslouchej mě!
Mezitím Khaled al-Toumi a Šikka připravují povstání.
Pravděpodobně se španělskou pomocí.
Slibují, že se vydají na krvavý pochod do Alžírska.
Pak uvidíme, kdo je kdo.
- My je... - Poslouchej až do konce!
Khaled al-Tumi přišel navštívit Zafiru.
Khaled al-Tumi! Pod naším nosem!
Uprostřed noci.
Uprostřed noci?
Já tě skalpuju!
Promiň mi to, Aruji!
Nezlob se! Nech mě!
Připijme si na ženicha!
Na Aruje!
Ano, pro Aruje!
Na našeho ženicha!
Na Aruje!
Alláhu akbar.
Všemohoucí Bože, vyslyš nás.
Alláhu akbar.
Zafiro, budoucnost je nejasná.
Pokud to nevyjde nám,
spoléháme jen na tebe.
Zabij ho o svatební noci.
Toto je naše země.
Alláh je s námi.
S láskou, Šikka.
Kdo se odváží pozvednout zbraň proti nám,
je proti nám.
A kdo nás podvede,
je také proti nám.
Krev zrádců naši zemi neposkvrní.
AKT V.
"MUDRCI ŘEKLI..."
Nebojte se.
V lese se neztratí.
Jsem si tím jistý.
Je tu jako doma.
Svého syna už nepoznávám, pořád jen utíká.
Vrátí se, nemá kam jinam jít.
Jahyo!
Kde jsi?!
Proč mi to děláš?!
Jahyo!
Mechdi.
Mechdi, co se děje?
Sledovali jste nás?
V El Millanu na tebe čeká soud.
Ty také?
Udělala jsi nám všem strašnou ostudu.
Královno, schovejte se!
- Vypadněte! - Pozor!
Kam jdeš?
- Hledám svého syna! - Já vím.
Byl jsem informován. Měla jsi mi to říct.
Víš, kde je?
Hledají tě tvoji bratři.
Zakazuji ti, aby ses rozhodovala sama.
Zakazuji ti vycházet z domu.
Zakazuji ti opustit město.
Tohle všechno ti zakazuji!
Ty mi nerozkazuješ!
Nedovolím, aby někdo ublížil mému synovi!
Dokonce i ty!
Ukousni si jazyk.
Nevíš, čeho jsem schopen.
Moje žena zůstane doma.
Nejsem tvoje žena.
A nikdy nebudu.
Pokud se Jahya nevrátí.
Pokud se Jahya nevrátí živý...
Najdu ho.
Slibuji.
Slyšel jsem, že se nikoho nebojíš.
A dostaneš, co chceš.
Jako všichni sultáni.
Slyšela jsem, že se tě všichni bojí.
A dostaneš, co chceš.
Jako všichni piráti.
Když ses narodila,
matka tě umyla v růžové vodě a ambře
jako džiny
nebeských dětí.
A ty ses narodil v Řecku, v malé vesnici.
Tvůj otec je hrnčíř,
matka rolnice.
Jmenovala se Catalina, že?
Slyšel jsem, že se nebojíš studeného
a jíš sníh.
Protože když jsi byla malá... běhala jsi bosá ve sněhu.
Slyšela jsem, že se nebojíš žáru ohně.
Když ti v bitvě ustřelili ruku,
ani sis toho nevšiml.
Může oheň zahřát srdce ženy, když je sama mezi vlky,
i když je královnou?
Může sníh ochladit...
srdce toho, kdo poznal peklo.
Dobyvatele,
který byl otrokem.
Viděl jsem tvůj obličej.
Já mám trůn.
A ty budeš má.
Jeď!
Je tady.
Nechte nás.
Jdeme.
Zatracený bastard...
Šeršel je nádherné město.
Tam se ti bude líbit.
Bušneck bude přijíždět každý měsíc.
Ujistí se, že máš vše.
Astrido.
Chápej mě.
Dej mi tu dýku.
Chci ji vrátit paní.
A pak hned odejdu.
To nemusíš, Astrido.
Stále jsem tvůj posel.
Budu dělat to, co musím, až do konce.
Chtěla jsem tu ženu zabít, i když mi připomíná mě samotnou,
když jsem byla otrokem a nikdo mi nepomohl.
Vylez, Jahyo!
Už musíme.
Je čas jít domů, jdeme!
Jahyo!
Jahyo, vylez!
Slyšíš?
Mrznou ti ruce.
Jsi moje rybka?
Moje sluníčko.
Co tady dělá?
Jdeme.
Pospěš.
Domů.
Jahyo...
- Aruji. - No?
Našli jste toho chlapce?
Našli jsme tábor jejich bratrů.
A Jahya uprchl.
Nemohli jsme ho chytit.
Cože?
Odkdy je možné před námi utéct?
Viděla jsem, jak Bosňan zabil Jahyu.
Rychle.
Jahyo!
Marchune, nech ho!
Jahyo! Jahyo!
Ne.
Jahyo!
Hej.
Jahyo.
Jahyo!
Ne.
Jahyo!
Pojďme.
Tady je Jahyův burnus.
Viděla jsem vše, královno.
Věřím ti.
Arujovým mužům se podařilo potlačit povstání, které ohrožovalo Alžírsko.
To je dýka zesnulé Šikky.
Aruj ji vrací jako slib,
že najde vašeho syna Jahyu.
Doufám, že si tě zítra vezme za manželku po zákonu
Sunny a Šaríi.
Opouštím vás a už se nevrátím.
Odpusťte mi,
pokud jsem se vás dotkla.
Ne!
- Zafiro, co jsi to udělala? - Královno!
Královno!
Nechte ji!
Ne!
Královno, to stačí!
Uklidněte se!
Jsi tady?
Jahyo.
Viděla jsi ho?
Odpověz mi.
Chyběla jsi mi.
Velmi.
Mami.
Často se mi zdá sen.
Jsem zpátky v El Millanu.
Na zemi leží sníh.
Vše je bílé.
Navždy.
Stopy zakrývá sníh.
Tlukot srdce...
a dýchání...
není slyšet.
Mami.
Jahya nechtěl usednout na trůn,
ale já.
Vždycky jsem se považovala za královnu.
Ženich čeká.
Mami.
Měla bys jít s ním.
Mami!
Chci mír, Zafiro.
Je to nová kapitola...
pro Alžírsko.
Řekl jsem,
že chci mír.
Co hledáš?
Jsem s tebou.
Jsem tady.
Přestaň.
To stačí!
To stačí.
Zafiro.
Uklidni se.
Klid...
No tak.
Zabij mě.
Peklo jsem už viděl.
Nezabiju tě.
Chci, abys viděl, jak se tvá říše hroutí.
Zafiro, ne!
Ne!
Sleduj, jak život opouští mé tělo.
Stejně jako mě opustila má láska.
Jdi.
Můj drahý.
Podívej se na sebe, Aruji.
Zmizíš se mnou.
Vše pro Alžírsko.
O ROK POZDĚJI, V ROCE 1518, ZEMŘEL ARUJ PŘI OBLÉHÁNÍ TLEMCENU.
JEHO HLAVA BYLA ZA ZVUKU BUBNŮ VYSTAVENA PO CELÉM ŠPANĚLSKU.
PŘED SVOU SMRTÍ PŘEDAL ARUJ KLÍČE OD KRÁLOVSTVÍ SVÉMU BRATRU HAYREDDINOVI,
KTERÝ SE POZDĚJI STAL VRCHNÍM VELITELEM SULEJMÁNA VELKOLEPÉHO
A SJEDNOTIL OSMANSKOU ŘÍŠI.
ALŽÍRSKO BUDE PO STALETÍ ZNÁMÉ JAKO MĚSTO TISÍCE KANÓNŮ,
KTERÉ STŘEŽÍ VŠEMOHOUCÍ.
NIKDO NEVÍ, ZDA ZAFIRA SKUTEČNĚ EXISTOVALA,
DEBATA SE VEDE JIŽ PO STALETÍ.
POSLEDNÍ KRÁLOVNA