Traducerea: MARIUS VOICU POP
mixed by RaaduRA
Color Of Night
Jur!
Fir-ar să fie!
Oh, nu!
Deci cine crezi că e inamicul?
- Nu, dă-mi un răspuns clar. - Tu ești inamicul, Capa.
Tu și tot acest turn de psihoză.
Știi ce sper? Că Dumnezeu se va supăra...
și te va îndrepta cu fața spre iad, unde îți este locul!
Ok, Michelle.
Înainte să devii îngerul Lui răzbunător și să mă omori.
Acum, în sfârșit înțeleg. Ești ca fostul meu soț.
Crezi că totul e alb sau negru pentru că nu distingi culorile.
Dar Dumnezeu e de partea mea acum.
Știe că nu sunt ca și tine.
Păi, toți suntem la fel, Michelle. Toți o facem.
Ce facem toți?
Tindem să ne privim viețile ca prin gaura cheii.
E o vedere limitată a adevărului.
Deci trebuie să umplem golurile.
- Inventăm lucruri. - Nu înțeleg ce vrei să spui.
Inventezi inamici cu care să-ți testezi forța.
Inventezi zei care să te protejeze de acei inamici.
Ce imagine depresivă a vieții ai!
- Ce porcării! - Cine e inamicul?
Acum ai prieteni. În momentul următor, nu mai sunt.
Pleci de aici și mă întreb, "Pe cine urăște Michelle săptămâna asta?"
Încerc să-mi amintesc, și nu pot.
Nu-mi vine în minte. Știi de ce?
- Nu. De ce nu-mi spui tu? - Privește-te în oglindă, Michelle.
Care oglindă? Asta?
Oricare. Zi-mi ce vezi.
Văd...
reflexia ta peste umărul meu.
Văd...
nu prea sunt lucruri să-mi placă.
Cred că prefer vederea de afară, de fapt.
Michelle!
În regulă, plecați de acolo.
Nu vă apropiați.
Treci înapoi în mașină!
Încetează.
Michelle.
Oh, Dumnezeule!
A fost cel mai roșu sânge pe care l-am văzut, întins pe rochia ei verde.
Și apoi roșul a dispărut.
Iisuse, Ed. A fost ca o vibrație a paletei de culori
trimisă din iad.
Și apoi roșul a început să dispară.
Săracul Capa. Vrei să-mi fie milă de tine?
La naiba, da. Nu-i nevoie de Sigmund Freud...
să-mi dau seama că nu vreau să văd culoarea sângelui pacientului meu.
Sunt puțin surprins că ți s-a întâmplat asta.
Sigur. Mereu ai crezut că sunt un ticălos fără inimă.
Nu chiar, dar a fost o anume aroganță.
Chiar crezi că ești responsabil pentru boala ei?
Ai fost doar o mică porțiune din viața ei.
Da, așa e. Așa e.
Păi, totul e obscur pentru mine, Larry.
Nu pot scăpa așa ușor de femeia asta.
Păi, mereu ai fost un romantic.
- Ai vreo relație cu cineva? - Nu.
Dar sunt încă un romantic.
Nu am pe nimeni cu cine să fiu romantic.
Toate vor fie să se reguleze, fie să se mărite cu mine.
- Nici una nu vrea să mă iubească. - Poate nu vrei să fii iubit.
Ai avut un mariaj fericit odată.
M-a iubit până la moarte.
Ș-apoi a fugit să iubească altul până la moarte. Desigur...
E altceva aici.
Să negi culoarea roșie înseamnă să negi emoția.
- Oh, da. - Așa cum știi, asta e foarte periculos.
Da, da, Știu.
Foarte periculos.
Știu ....
....că am ceva rupt.
- Și Știu că va dura până să se rezolve. - Ești un bun terapeut.
Cât timp îi ia unuia ca tine să se ierte?
Ne mai vedem când revin din Los Angeles.
Nu fugi din cauza unui tratament eșuat.
Nu fug, Larry. E doar o excursie în Los Angeles.
În plus, nu pot fugi, cu adevărat.
E totul sus aici, nu-i așa?
E o înțelegere. Capul merge cu mine.
Doamnelor și domnilor, bun venit în Los Angeles.
Vă rog a rămâneți pe scaune până când avionul ajunge...
Încă o zi de luni în paradis.
Este un neîndemânatic pe drumul 405, care încetinește circulația...
Hei,... la ce te uiți?
Vezi? E un accident. Hei, ce s-a întâmplat?
E rănit cineva? A murit cineva?
Ce faci? Te uiți acolo și conduci aici?
Pune pedala pe metal! Măgarule!
- Acvariul e cu el? - E un rechin albastru.
Bine.
33 și 3 e...
Am simțit un șoc de după?
44, 45.
-5. -38. 14.
-33. -2.
-13. -3.
-29. 304. - Casey, ești un tăntălău.
- Lasă-l în pace, da? -7.
-8. - Clark.
- Da. - Ai citit ziarul de azi?
- Nu. - Mă-ntrebam câte nenorocite de pagini avea.
- Christoase, am mușcat-o. -16.
-4. 47. - Îmi pasă că întârzie.
- Nu pricep. - Și mie. De ce nu?
Pentru că tatăl lui plătește pentru terapia lui.
Decedatul meu soț plătește pentru mine, și încă îmi pasă.
Incredibil.
Cred c-ar trebui să-ncepem acum. Clark?
- Hei, Bob! - Doamne. Bill.
- Hei. Ce faci? Arăți minunat. - Sunt bine. Bine, da.
Îmi pare rău c-am întârziat. Am fost blocat în trafic.
- Tocmai vroiam să-ncepem. - Te voi aștepta aici.
- De ce nu vii și tu? - Știi, e ultimul lucru care-mi lipsește...
- Serios. Am nevoie de părerea ta. Haide. - Nu, uite, Bob...
Ăsta e prietenul și colegul meu, Bill Capa, din New York. Așează-te acolo, vrei, Bill?
M-am gândit că e interesant pentru voi și pentru el...
dacă ar lua parte la o ședință de-a noastră.
Ce fel de psihiatru ești?
Sunt axat pe comportamente.
- Calificări? - Ca și Bob. Am făcut colegiul împreună.
Apoi am dus o luptă ca interni la Spitalul de Boli Mintale Penn State.
- Nimeni nu va fi jignit dacă spui nu. - Nu, Bob.
- Nimeni nu vrea să spună nu. - Oh, Iisuse.
- Sunt Sondra. Ce faci, Bill? - Bine, mulțumesc, Sondra.
- Diploma medicală? - Nu. Sunt psiholog...
și psihoanalist, nu psihiatru.
Diploma e de la NYU.
- Ok, mulțumesc. E bine. - Deci Bill și Bob. Terapie în doi.
- Serios. - De ce nu începem...
prezentându-ne și apoi să spunem
de ce suntem fiecare aici.
- Mă numesc Buck. - Foarte macho din partea ta.
Asta e o remarcă anti-bărbați.
Sondra? Sondra, de ce nu începi tu?
Bine.
Um--
Mă numesc Sondra Dorio.
Și, uh...
Mă mărit cu oameni bătrâni, dar...
Sunt singură acum...
...și țin... Păi, eu...
Vrau să fac sex tot timpul.
Dar chiar vreau, sincer...
să am o relație adevărată.
Și, câteodată...
fur lucruri.
Nu sunt lucruri importante.
Nu e logic. E greu... Știi, eu... E ok?
- Mulțumesc. - Merci.
- Richie? - Ăsta va fi un eveniment.
Richie!
Ce?
Vrei să-i spui lui Bill câte ceva despre tine?
Nu.
Bine. Nimeni nu o va face. Eu o voi face.
Richie are o problemă de identitate....
și o fobie socială...
Și a promis să nu asculte la căști în grup... Mulțumesc, Dr. Clark.
- Pentru că ai făcut inventarul. - Sfântul Christopher scoate lanțul.
- Sfântul Michael, domnule. - Aici nu-i vorba de tine!
Ai dreptate. Știi ce spun eu?
Să... îmi deschid gura...
să vorbesc...
dar nu se întâmplă nimic.
Numai când mă droghez.
Eu.... pot vorbi...
de aceea... am ajuns aici.
Mai zic că și...
că și... roșesc.
P-poți s-să repeți?
Du-te dracu'!
Fir-ar! Du-te dracu'!
Îți rup căpățâna!
- Sugaciul naibii! - Ridică-te!
Dă-te de pe mine!
- Buck. - Richie!
E în regulă. Se va întoarce.
- Ce crezi, Dr. Clark? - A fost din cauza a ce am spus?
Ești un măgar.
- Știți, puțină umanitate. - Amuzant. Oh, de comă.
Te distrăm pe cinste, așa-i?
Nu mai fi responsabil pentru toți.
- Oprește-te din linsul rănilor, Sondra. - Ce drăguț din partea ta.
Buck.
Mi-am pierdut soția și fiica.
Și nu pot trece peste asta. În regulă?
Îmi pare foarte rău. Cum au murit?
Au spus...
Nu pot vorbi despre asta.
Casey?
Sunt Casey Heinz.
Sunt pictor. Locuiesc într-un apartament în centru.
Și cred că puteți spune că...
am fost răpit de extratereștri.
Poți să fii o dată serios?
Ursul își face treaba vreodată în pădure?
Stai lângă Clark.
Și apoi aprinzi pădurea?
Mă numesc Clark.
Sunt avocat.
Și....
am un comportament obsesiv-impulsiv.
Deci care-i problema?
Problema e că dacă tu și Buck veți fuma aici...
atunci ușa spre biroul dr. Moore trebuie să fie cel puțin 40 cm deschisă.
Nu suport fumul, ok?
Și de asemenea aș sugera să vă cumpărați o scrumieră...
care absoarbe fumul și purifică aerul.
Cum de nu faci nimic în privința asta, Bob? Costă 9,99 dolari...
iar jumătate din asta e 4,99-punct-5.
- Va deschide ușa. - Unul din voi va plăti 10 cenți în plus.
- Va deschide ușa. - Voi deschide ușa.
Miroși ca o scrumieră.
Știi, dacă nu vei fi mai serios în grup...
- Bună, Richie. - S-a întors.
- Data viitoare când te lovești de prag...
- Vino și ia loc. - Bill.
Ce vrei să ne spui despre tine?
Ei bine,
am multe probleme...
iar cea mai mare acum e decolajul, așa că voi spune pas deocamdată, Bob.
Destul de corect.
E ca o fiică pentru mine.
Ieșim împreună.
E minunat.
Păi, asta-i tot pentru astă-seară.
Ne vedem săptămâna viitoare.
Bravo.
Bill, vin imediat, ok?
- Pa. - Cafea, vreți?
- Da. -9.
- Ai citit cartea lui Bob? - Nu.
E chiar excelentă.
"Bravo."
- Mă bucur s-aud că ți-a plăcut. - Foarte mult.
- Bine. - Noapte bună, Dr. Capa.
Noapte bună.
- În sfârșit singur. - Ești ok?
Păi, nimeni nu a sărit pe geam, deci poate progresez.
Vrei să bei ceva?
Vrei să te regulezi?
Nu.
Și ce crezi despre micul meu grup?
- Care-i povestea lui Buck? - Cum și-a pierdut soția și fata?
Nu știu încă. Nu a vorbit deocamdată.
- Dar Casey? - Spune-mi tu.
Păi, îmi miroase a bani. O mulțime.
Poate un tată abuziv. Cum mă descurc până aici?
10 cu felicitări. Tata plătește apartamentul scump din centru...
și viața artistică foarte scumpă atâta timp cât juniorul stă în terapie.
Mi s-a ridicat părul pe ceafă.
Da, sunt un clarvăzător când e vorba de masochiști.
- Pe pariu că-i place să o ia razna uneori. - De unde știi asta?
M-am născut cu asta. Sunt ca un diapazon.
- Dar Richie? - În principiu nici un caz.
- Periculos? - Volatil.
- Nu te pune cu șoarecele prins în cursă. - Oh, înțeleg.
Sindromul șoarecelui prins în cursă cu recomandarea de a nu te pune cu el?
- Pot să te citez? - Da, poți.
- Ia notițe. Te voi testa mai târziu. - Ok, sunt gata.
În regulă, dacă spun schizofrenie, ce recomanzi?
- Nu te pune cu el. - Acum ai prins-o.
O, mamă.
Asta e o singură clădire?
Fir-ar.
Parcă ai trage cu ochiul pe gaura cheii.
Ai o vedere limitată a adevărului.
Ce-ai spus?
Bravo, cred că ți-a mers foarte bine.
Da.
- După tine, deșteptule. Haide. - O, mamă.
Deci, cum stăm când ne apropiem de 40 de ani?
Suntem într-o formă excelentă.
Chiar într-o formă excelentă.
În sfârșit am divorțat.
Avem ceva bani. Suntem meticuloși.
- Nu detectez urma unei femei. - Avem o prietenă.
Oh.
O vei cunoaște.
E prea tânără pentru tine.
Să ghicești mereu care-i clișeul, și nu vei fi dezamăgit.
Femeia asta nu e un clișeu.
Merci.
- Mă bucur să te văd, Bob. - Și eu.
Deci, ești gata?
Pentru ce?
E greu să vorbesc despre asta.
Foarte greu.
E doar un joc. Un joc dezamăgitor.
De aia am renunțat la practică.
Ți-ai pierdut religia?
Păi, sigur mi-am pierdut credința în scripturi.
Îmi pare rău, amice. Probabil suferi profund.
E o absență distinctivă a durerii.
Nu pot simți....
...simți durerea care știu că ar trebui să o simt acum.
Și cred că înnebunesc.
Mi-am pierdut cumpătul. Cred că înnebunesc.
Se poate.
Mintea ta e afectată, dar sper că trupul, nu.
- Fac încălzire? - Da.
4 km în ritmul pe care-l impui tu, după care facem 16 km.
-16 km? - Prea mult pentru tine?
Nu-i destul.
- Eu mă gândeam la 35 km. - Iisuse, Bill, nu te schimbi.
Ce-ar fi să ne dăm pantalonii jos și să vedem care o are mai mare?
- După aia ne putem întoarce la micul dejun. - N-ar fi civilizat.
- De ce? - Ai fi morocănos.
Ahh.
- Nu au dealuri în New York. - Așteaptă o clipă.
- Ce? - Așteaptă o clipă.
Așteaptă o clipă. Ce-a fost asta?
Ce naiba a fost asta?
- De ce te temi? - Cred că nu-i fixat bine cauciucul.
Nu asta am vrut să spun.
Ce-i cu sistemul de securitate, cu porțile solide, și cu privirile peste umăr?
- Primesc amenințări. - Amenințări cu moartea?
Sunt sigur că e cineva din grupul de luni seara.
- Dar nu știu cine. - Adică din cei de seara trecută?
Da.
Mă gândeam că poate tu, cu diapazonul tău, ai vreo bănuială.
Nu bănuiesc pe nimeni, Bob.
Ce te face să crezi că-i cineva din grup?
Numai vreo 12 lucruri. Durează de două luni deja.
E comic cum te prinde după o vreme.
- Ai sunat la poliție? - Da.
Au spus că dacă ar fi să protejeze fiecare psihiatru din L.A., le-ar trebui o armată.
Dar să-i sun dacă se întâmplă ceva.
Da. E logic.
Da. Probabil totul e o abureală.
- Da. - Dar tu?
Ce-i cu mine?
Ce îi dai unui pacient sinucigaș care deține totul?
- O parașută. Am auzit-o deja. - S-a și aflat, ei?
Haide, bătrânule.
La naiba.
Trebuie să mă cari până înăuntru.
Știi, ți-ai pierdut din grația pe care o aveai.
Da, păi, știi, practica și toate cele.
Hei, ce zici de asta? Să Înveți să Pierzi, de Dr. Bill Capa.
Îmi sună cunoscut.
Le fac scaunele mai mici, nu?
Ne vedem săptămâna viitoare, în regulă?
Plec acum. Vrei să închid când plec?
Ar fi grozav, Barbara.
Relaxează-te.
Barbara?
Nu! Nu!
De ce?
- Te-ai gândit la... - N-am făcut nimic.
- Oh, te rog! Știi, ești drăguț. - Da, și eu te iubesc.
Relaxează-te.
- Tu ești Capa? - Da, sunt Bill Capa.
Ești aici din cauza doctorului mort?
Da.
Am citit ceva legat de ședințe lunea?
Spune-mi despre acest grup de luni.
Sunt 5 pacienți în grup.
- Nu-mi amintesc cum îi cheamă acum. - Ca și 5 săriți?
Nu. 4 neurotici de diferite grade....
și un criminal.
Cel puțin așa credea Bob.
- Bob Moore? - Bine. Da, Bob Moore.
-4 bărbați și o femeie. - Exact.
Și tu ai asistat la o ședință, da?
Da.
Deci cine a făcut-o?
Anderson! Asta e civilizație, omule!
Ce crezi că e aici, dormitorul tău? Fir-ar!
Cioc! Cioc! Nu intra în biroul meu așa. Hei!
Woow.
E o chestie din lumea a III-a.
- Unde am rămas? - Mă întrebai de pacienți.
Eram pe cale să-ți spun că nu te pot ajuta. Nu-i știu pe acești oameni.
Dar ești profesionist, ca mine. Trebuie să bănuiești pe cineva.
N-am nicio idee. Mi-ar place să te pot ajuta.
Chiar dacă aș putea, e o problemă de confidențialitate.
- Confidențialitate? - Da.
Tu îmi spui mie de confidențialitate?
La fel ca jurământul lui Miranda.
Dacă un prieten de-al meu ar fi ucis
și singura legătură între mine și criminal ar fi Miranda,
știi ce aș face?
Aș regula-o pe Miranda în fund, ok?
Dar să nu spui nimănui, fiindcă e o problemă de confidențialitate.
Îmi pare rău.
Nu te pot ajuta. Sunt în Los Angeles de 4 zile.
Locuiești în casa tipului mort, nu?
- Da. - Poate vine ceva la tine noaptea.
Știi, vise și alte rahaturi.
Ce se întâmplă cu pacienții în astfel de cazuri?
De obicei un coleg se oferă să preia grupul, să continue tratamentul.
Ce drăguț.
Ca și cum un vultur moare....
....iar ceilalți vin și își iau porția?
Asta plănuiești tu?
- Nu. - De ce nu?
- Pentru că nu pot face asta acum. - Sigur că poți!
Haide. Ești de-o săptămână în L.A. Deja ai ferma ta privată.
Cât de rău poate fi? E o mișcare inteligentă.
Unde ai fost în momentul crimei, Capa?
Eram în casa lui Bob.
A trebuit să te gândești la asta?
Iisuse. Vrei să mă arestezi, lt. Martinez?
- Vrei un avocat? - Îmi trebuie unul?
Ești în L.A. Toți au nevoie de unul.
Ay.
Poți pleca acasă acum. Fă un duș. Și ține-ți gura.
Singurul lucru în favoarea mea e că puțini oameni știu ce s-a întâmplat.
Nu vreau ca presa să strice tot ce am.
În regulă, în regulă. Așteaptă.
La naiba.
- Capa? Capa, ești acolo? - Da.
- Ce mai faci? - Ce vrei?
Am adus mașina victimei, și trebuie să percheziționez casa.
Ai mandat?
Ce-i cu tine? Nu vrei să aflu cine ți-a ucis prietenul?
- Nu, nu am mandat. - În regulă, intră.
- Deschide poarta. - Da, sigur.
Cum e?
Ai pornit stropitorile.
Dar acum?
Jill. Soția sa.
- Fosta soție. - Frumoasă pădurice.
Am să-i spun ce-ai zis.
Sunt sigur că o să însemne mult pentru ea.
Ia te uită ce pat.
Fir-ar.
Toți se distrează în afară de mine.
- Nu-mi plac armele. - Preferi cuțitele?
- Vreau să-mi faci o favoare. - Ce anume?
Vreau s-anunți grupul de moartea lui Moore. Eu?
- Da. - De ce?
Păi, poate unul din ei nu va veni.
Sau poate vin toți, iar atunci îți vei putea da seama dacă-i ceva în neregulă.
- Nu pot acum. - Tocmai am curățat biroul.
Vrei să mă ajuți să-l prind pe asasin? Fii un om bun.
- Ce vrea să-nsemne asta? - Dacă nu le spui tu, trebuie s-o fac eu.
Sunt eu persoana potrivită să le dea vestea la acești oameni?
"Ascultați, narcise nenorocite. Vi-a murit psihiatrul.
Adică timpul, efortul și dragostea pe care le-ați pus în această relație s-au irosit.
Va trebui să rămâneți la fel de duși ca acu', sau mai rău."
Ești un om tare sinistru.
În regulă. O voi face.
E mai bine dacă o faci tu.
Nu, ascultă-mă. Nu înțelegi, Gene.
Nu minți. Dă-i familiei ce vrea.
Nu. Nu, nu înțelegi.
Ce?
Te voi suna eu înapoi.
Christoase.
Hei, ești în regulă?
Hei!
De ce eu?
Bună. Sunt Rose.
Bună, Rose. Mă bucur că ne-am ciocnit așa.
Sunt Bill Capa.
Nu am asigurare.
Știu că e împotriva legii.
Nu mă da în vileag.
Îți voi aduce banii, dacă estimezi pagubele, ok?
- De ce nu mă ierți, ei? - Ai un pix?
Da.
- Poftim. - Merci.
Săracul creier îmbătrânit nu-și amintește numărul de telefon?
Abia m-am mutat aici.
- Oh. - Din New York.
Am scris adresa mea fiindcă nu sunt sigur în privința numărului.
Nu știu cât timp voi sta acolo...
așa că poate poate mă suni în următoarele zile.
- Te voi suna. - Pa.
Hei, nu vrei adresa mea?
Ai putea minți.
Bună.
- Cine nu a venit? - Sondra.
- Unde-i Bob? - Ce s-a întâmplat?
Dacă e în regulă, prefer să vină toată lumea.
- Ea întârzie mereu? - Depinde cu cine și-o pune.
Îmi pare rău.
Cursurile au durat foarte mult.
Ce cursuri? Cunnilingus avansat pentru femei singure...
sau respirație gură la gură pentru plăcere și câștig?
- Iisuse. Nu o excită. - Unde-i Dr. Moore?
- E ceva ce vreau să vă spun. - Ce?
Păi, care-i problema?
- Da? - Păi, eu...
Încerc să fiu atentă!
Pregătiți-vă pentru vești proaste.
De ce?
Bob a fost ucis.
Ce vrei să spui?
- Ce îmi spui? - A fost o crimă.
Era blocat aici în birou vineri seară.
- Aici? - Da, aici în birou.
A fost împușcat, înjunghiat, bătut? Au vreun suspect? Vreun motiv?
Au trecut 3 zile și nu ne-ai sunat?
M-am gândit că e mai bine să auziți toți odată.
Înțeleg. Deci și moartea lui Bob e tot terapie în grup. Minunat.
Hei, Bob, merci că ne-ai dat ocazia să fim triști împreună. Rahat!
- Ce se întâmplă? Trebuie să știu mai multe! - A fost înjunghiat.
- De câte ori a fost înjunghiat? - Ăsta a fost cel mai bun prieten al lui Bob!
- Chiar ai nevoie de numere exacte acum? - Sondra!
- Ia-ți mâinile de pe mine. - E ok. E ok.
- Nu are logică! - De multe ori, Clark.
Peste 30 de lovituri. Asta-i tot ce vă pot spune.
N-a fost un hoț. Asta vi-o spun acum.
- Sunt de acord. - De ce să înjunghii un om de 30 de ori?
Bob... Ar fi făcut pe el dacă îi arătai cuțitul. Știți asta.
- Ce vrei să spui? - Vreau să spun, Sondra...
că trebuie să urăști cu adevărat acea persoană ca s-o înjunghii de atâtea ori!
Ești psihiatru, da? Știi ce fel de putere dau psihiatrii oamenilor.
Păi, poate câteodată le dau mai mult decât vreau.
Este absolut corect.
Un hoț nu ar sta să înjunghie pe cineva de 30 de ori.
De când ești tu un expert în jafuri?
Nu e nimeni expert. E furia.
Ce vom face acum? M-mă refer la noi.
- Grupul. - Pariez că Dr. Capa are o idee.
Ce vrea să spună?
Cred că Casey sugerează că eu....
am un plan de a-l înlocui pe Bob.
- Poate ar trebui. - Nu pot face asta. Nu acum.
- De ce? De ce nu? - Dintr-un motiv sau altul...
sunt mai dat peste cap decât voi.
Am fost nesuferit și gălăgios mai devreme.
- Are cineva un nenorocit de Xanax? - Am un Librium.
- Gata cu pastilele. - Ar fi o bună idee dacă ai rămâne.
- Cadavrul nici nu s-a răcit încă. - Ar fi o anumită legătură.
Ai fost cel mai bun prieten al lui Bob.
Tu... semeni cu el.
Ar fi fost mai ușor s-aibă încredere în tine.
Știu ce fel de forță poate deveni în viețile voastre.
Voi... spuneți lucruri aici.
Lucruri intime pe care nu le-ai spune prietenului tău cel mai bun.
Sunt foarte flatat că vreți...
Dar adevărul e că voi faceți asta să meargă.
Aș fi bucuros să găsesc pe cineva să continue asta, dar eu nu pot...
Opinia mea contează?
Aș vrea să te întreb....
de ce te consideri nepotrivit pentru asta.
Poate că nu îi place de noi.
Nu, nu-i asta, Buck.
De ce nu stai pe ceva?
Acum 6 săptămâni, am vorbit răstit la o pacientă și ea s-a sinucis.
Sub ochii mei.
Poate că ea făcea asta oricum. Asta spun colegii mei.
Dar nu știu.
Îmi pare nespus de rău.
Și pacienta mea...
o chema Michelle...
a sărit pe geamul din biroul meu.
Mult sânge.
Așa de roșu, și eu...
Și chiar sub ochii mei...
roșul dispare.
S-a transformat în gri, și acum nu mai văd culoarea roșie.
Dar, am fost doctorul ei.
Și am eșuat. Deci nu te pot ajuta.
Nu cred că vreți pe cineva ca mine prin preajmă acum.
Eu cred că da.
Și eu.
De ce nu facem o încercare pentru o lună?
Ascultă, dacă ai nevoie...
de un sfat legal gratuit...
știi, în legătură cu afacerile lui Bob....
nu ezita să mă suni.
Nu mă ocup de nimeni acum, și m-aș bucura să te pot ajuta.
Mulțumesc.
- Ai o mărturisire pentru mine? - Nu.
Păi, uneori pierzi, uneori câștigi, nu, Capa?
Poate nu-i un membru al grupului.
Oh, nu! Începe să-i placă deja!
Prietenul tău Bob Moore merita mai multă loialitate.
Hei, ce-i... De ce stăm aici și țipăm unul la altul?
Ce-i cu locul ăsta?
Am lucrat la Narcotice, și veneam aici des.
Probabil am regulat și/sau arestat...
jumătate din părinții acestor oameni.
- E un local frumos. Îmi place. - E logic.
Îmi pare rău că nu am nimic pentru tine.
Ne mai vedem.
- Deci asta e? - Da.
E ceva ce vrei să-mi spui?
- Nu. - Da, e cu 4 uși, omule.
- Mai bine ai închide grupul. - Cine a spus că n-am făcut-o?
Păi, ai făcut-o sau nu?
Mi-au cerut să preiau grupul, și nu am putut să refuz.
Mă gândeam eu.
Te vei descurca bine în acest oraș.
- Închide grupul. - Care-i problema? M-ai trimis acolo.
Nu, te-am trimis acolo ca să le dai o veste proastă.
- Scutește-mă, vrei, omule? - Nu te-am trimis acolo...
să-ți cauți de lucru.
- Haide. - Mi-ai spus că nu poți.
Păi, se pare că pot.
Dacă-ți bagi scula într-un butoi cu barracude o dată, poate nu o pierzi.
Dacă o lași acolo, va fi mâncată până la rădăcină.
Apreciez grija ta pentru scula mea, Hector. Mulțumesc.
Sunt drăguț din grijă pentru siguranța ta.
Și dacă-i unul din ei? Închide-l, ok?
- Nu, nu pot. - Închide-l, chingada!
Nu fi un măgar! Găsește alți săriți pe care să-i exploatezi!
Aceste izbucniri iraționale, Hector...
au apărut în copilărie sau la pubertate?
- Dispari din fața mea! - Sunt în fața ta?
Interesante cuvinte. Mă vrei în fața ta?
Ești căsătorit, Hector?
Dacă vrei să-ți rezolvi aceste probleme, o voi face la un preț special.
Preț special? Ca o muscă la bălegar?
Să te întreb ceva. Ești daltonist...
sau e abureală care le-o bagi pe gât să le fie milă de tine?
Nu, din păcate, sunt daltonist...
- Ai pus microfoane în birou. - Pentru un psihiatru, ești greu de cap.
Whoa!
Hei.
- Cine-i acolo? - Bună.
Mă mai ții minte? D-ra Accident?
Iat-o...
un mic înger dansând în vârful unui ac.
Deci, ai făcut estimările?
Nu.
Wow.
Frumos loc ai aici.
E cam rece,....
dar are gust, nu?
Da. Și e ud.
Și tu, bănuiesc.
Rece sau cu gust?
Deci, cinezi în casă, sau mă scoți în oraș?
Nu poți? Deloc?
Nici măcar urme de roz?
Nu poți spune dacă e o pată sau nu.
Nu pot să văd nici dacă ai ochii înroșiți.
Serios? E trist.
Deci știi ceva? Ca respect pentru infirmitatea ta...
nu mă voi mai da cu ruj.
E ceva la mine ce pariez că ți se pare ciudat, așa-i?
- Ce anume? - Păi, nu te-am întrebat ce faci.
Așa e. Pari remarcabil de retrasă.
Păi, din cauză că prefer să ghicesc.
Știi, chiar mă supăr dacă cineva încearcă să spună înainte...
să-mi dau eu seama.
Dar și dacă mi-e rușine de ceea ce fac?
De ce? De ce ți-ar fi rușine că ești psihiatru?
Cine ți-a spus că sunt psihiatru?
Păi, ești?
De unde știi?
- E felul în care mă privești, știi? - Cum mă uit la tine?
Ai o anume bunătate în ochi.
Dar cred că o folosești ca să mă ții la distanță.
Știi, încerci să joci sigur, te uiți la mine...
ca la un caz, nu ca la o femeie.
Deci și tu ai un diapazon.
Cred că avem multe în comun.
Se pare că jucăm același joc.
De ce zici că joc un joc?
Pentru că ești fata fanteziilor, nu?
Mercurul? Fata care eclipsează o cameră?
Da, asta... este exact ceea ce sunt.
Ești ceea ce vor ei să fii.
Fără substanță, fără reguli.
Ușoară ca aerul.
Așa că picioarele tale nu au atins cărbunii încinși pe care mergem noi, restul.
Da. Cam la fel...
ca și cum nu ai vedea roșul?
Da, așa ceva.
Mă temeam în timpul cinei că vei închiria o cameră aici...
și ar trebui să decid dacă urc cu tine sus sau nu.
Da, dar asta era o parte din plan. Adică, am vrut. Mulțumesc.
Îmi trebuie un taxi. Taxi!
Nu, hei. Stai.
Ce ești așa dură?
Eu am început să cred că poate...
A venit taxiul! Cine a chemat un taxi?
Mă gândesc că mai bine m-ai lăsa să te duc acasă și să uităm de acest taxi.
Eu cred că mai bine ai rămâne pe loc, fiindcă ....
în starea asta, ai fi arestat.
Ai porni o răscoală.
Dă-mi numărul tău de telefon și adresa.
De ce? Vrei să cad pe pământ și să mă ard pe tălpi?
Ce s-a întâmplat cu mercurul și cu ușurimea aerului?
Zboară pe picioarele ei tinere și dulci.
Îi face cu mâna o dată.
Pleacă fără să privească în urmă.
- Richie este ceea ce este. - Ce anume este?
S-a născut în spatele unei dubițe mergând pe Ruta 5 spre un concert Grateful Dead.
Primul sunet auzit de el a fost "Beat It On Down The Line".
- Păi s-ar putea mai rău. - Nu prea.
- De cât timp ești gardianul său? - De când avea 9 sau 10 ani.
Dar mereu am avut grijă de Richie.
Deci, cu ce te pot ajuta?
Speram că mă puteți ajuta...
să-l scot pe Richie de la terapie.
Știu că sunt doar fratele său, dar i-am fost și mamă și tată...
și știu că pot deveni prea protector, dar...
- De ce vrei să faci asta acum? - Richie are nevoie de normalitate.
Păi, normalitatea...
Normalitatea poate fi interpretată în diferite feluri.
Richie practic a fost crescut de stat. Lucrătorii sociali, psihiatrii...
l-au forțat în această psiho-servitudine.
El e cel mai simpatic puști pe care îl vei cunoaște, dar crede că e handicapat.
Nu-i corect.
Păi, are probleme legale.
Richie a fost obligat de tribunal la tratament.
Orice puști intră în belele. De-aia am nevoie să mă ajuți să-l scot din belele.
Știi, Dale, e greu de spus când cineva simte durere...
- Dar vreau să știi... - Dacă Richie simte durere...
atunci simt și eu durere.
Aproape la fel ca el.
Mi-aș dori să ne dați o Șansă.
Lasă-mă să verific starea lui Richie.
Apoi îi voi suna pe cei ce se ocupă de asta.
Oh, merci. Merci, Dr. Capa.
- Apreciez asta. - Cu plăcere, Dale.
Fie ridici greutăți, fie lucrezi cu mâinile.
- Da, fac mobilă. - Serios?
Da, i-am făcut biroul ăsta lui Bob, să-i amintească de New York.
- Nu zău? - I-am spus biroul Chrysler.
- Chrysler. - I-ai văzut patul?
Bună. Sunt Casey.
Nu pot răspunde la telefon acum, așa că lasă un mesaj. Merci.
Casey, sunt Bill Capa.
E aproape amiază.
Tatăl tău mi-a trimis un cec pentru ședințele tale cu Bob.
Să trimit cecul înapoi sau vrei să continui?
Anunță-mă, ok?
Cred că vreau să continui.
Târfă!
Te-am făcut târfă!
Îmi pare rău. Îmi pare rău.
Oh!
Oh! Îmi pare rău.
Idiotule!
Hei! Hei!
Ajutor! Rahat!
La naiba!
Bună!
Nu mă întorc în New York, ai auzit? Aici rămân!
Ale naibii facturi.
Capa!
Perfect! E chiar perfect!
Ca un polițist! Nu apari când e nevoie de tine!
Ce-am făcut acum?
Cineva a pus un șarpe cu clopoței în cutia poștală, Hector!
Un șarpe cu clopoței.
- M-ai speriat ca naiba afară. - Oh, eu te-am speriat?
Ce naiba faci aici?
Aș avea nevoie de înțelepciune profesională.
- Sunt flatat. - Toți din grup au un alibi.
Cu excepția lui Casey.
Zice c-a stat singur în apartament.
- Da? - Mm-hmm.
- Ce înseamnă asta? - Ce zici de Casey?
- E un băiat bun. - Ești un măgar, Capa.
- Să analizăm expres asta, Hector? - Da, da, da, da, da.
- Haide. Cine e omul nostru? Ajută-mă. - Tu ești polițistul.
- Află. - Știi ce cred eu?
Cred c-ai fost tu. Pari a fi în stare.
Așa e. Da, am vorbit cu oamenii care v-au cunoscut.
Toți au spus că era o competiție ciudată între voi.
Da, așa e. Era.
Recunosc asta. El mergea în sus...
- Și eu mergeam în jos. - Inclusiv...
Te-a zăpăcit.
Ai văzut toate episoadele din Columbo, nu?
Cine e?
Bună. Sunt eu, Rose. Cu accidentul.
E o fată prea tânără ca să ai...
accidente cu ea.
Iat-o că vine.
Ușoară, alunecând din cer...
purtând o rochie cu o culoare nedeterminată.
E roșie, săracul de tine.
Mulțumesc.
M-am gândit. Poate ar trebui să văd un psihiatru.
Pot să-ți recomand pe cineva.
Deja mă simt mai bine.
-Doamne, mi-ai lipsit -Acum n-o să-ți lipsesc.
Oh! Oh, Doamne!
Oh!
Vreau să te îmbraci, Îmbracă-te acum...
Vreau să te îmbraci.
- Chiar acum? - Uh-huh.
Nu mănânci.
Nu-ți place, mâncarea mea?
Îmi place mâncarea ta la 15 cm. mai în stânga.
Okay.
Dar dacă nu-ți place asta...
Am altceva pentru tine.
Bine, okay.
Cred că este gata.
E un miracol Am găsit.
Aici este. Richie Dexter.
Păzitor legal: Dale Dexter. Ăsta-i frati-su.
Copii puși sub supraveghere, să vedem, acum 6 ani.
- Zice de ce? - Abandon, abuz.
Copiii au fost trimiși la...
Dr. Niedelmeyer în Pasadena.
Un psihiatru pentru copii.
Richie avea 12 ani. Nu avea părinți adoptivi.
Se pare că doctorul s-a retras doi ani mai târziu.
Apoi am pierdut urma copiilor până recent.
Ce vrei să spui prin "pierdut urma"?
Ca și pe radar. Acum e acolo, apoi dispare.
Hei, uite. Asta e aripa sufletelor pierdute.
Copiii din L.A. din anii '90.
250.000 de cazuri, și mai sunt două în Capătul holului.
Nimeni nu-i ca fostul tău soț!
- Asta-i sigur. - Asta-i sigur.
Ok, ok, ok. Iat-o.
- Oh, Sondra, e așa de frumoasă. - Nu-i superbă?
Știu. E incredibilă. Uite ce de plase.
Oh, și tipul care se holba la tine în magazin ....
era așa nostim.
Cred că trebuia să iau una pe verde.
- Oh. - Oh! Luxoasă!
Ce crezi?
Cred că ești frumoasă.
- Ești sigură? - Oh, da.
- Vino și trage-mi fermoarul. - Bine.
Bine. E prea strâmtă.
Mulțumesc.
Trebuie să-mi găsesc alt soț.
- Îmi trebuie bani. - Cine are nevoie de ei?
- Mi-ai văzut cerceii? Oh, drăguț! - Da, îi am eu.
Oh, Dumnezeule.
- Îmi plac. Nu-s drăguți? - Sunt superbi, da.
- Încearcă-i pe ai tăi. - Bine.
Ce-i acum?
- Sondra, ce-i? - Mi-e rușine.
De ce?
Din cauza...
felului în care mă privești.
Sondra.
- Bărbații te privesc așa? - Nu.
Da.
Dar e diferit.
Știi, Sondra....
nu trebuie să fie diferit deloc.
- Mai bine ai răspunde. - Alo.
Bună.
Bine.
Antrenorul meu vine la 2:30, dar e...
Da. Serios? Bine!
Ummm,... Iată-te!
Ok, ok. Ne vedem într-o clipă!
Pa.
- Cine era? - Analistul meu!
- Vine în vizită. - Ce face?
- Oh, Dumnezeule. Vine aici. - Sondra, merci.
- Oh, merci fain! Nimic! - Care-i problema? Ce?
Dacă nu știi, credeam că vom petrece o după-amiză plăcută împreună...
- Poate chiar și cina. - Păi, putem. Oh, nu-ți fă griji.
Nu te supăra. Poți sta aici.
- Serios. - Nu înțelegi, așa-i?
- Nu. - Nimeni nu te apreciază ca mine.
- Lumea te folosește, și tu nu-ți dai seama. - Oh, nu fi supărată.
Așa mai merge. Ciao.
Dumnezeule.
- Bună, Sondra. Cineva m-a lăsat înăuntru. - Bună.
- N-am dat buzna. - Oh... nu.
Era, era....
- Era prietena mea, Bonnie. Da. - Bonnie. Da.
- Te rog, intră. - Mulțumesc frumos. Mulțumesc.
- E frumos aici. Da. - Crezi? Mulțumesc.
Multe lucruri frumoase. Artă de calitate.
De ce ai venit aici?
Păi, simt că am mult....
de recuperat cu fiecare dintre voi.
Și știu că ești foarte apropiată de Richie.
Și mă întrebam dacă îmi poți spune orice să mă poată ajuta...
- Să-l înțeleg mai bine. - Richie... e puiul meu.
Fratele lui, Dale crede că puiul ăsta...
- Trebuie scos de la terapie. - E o nebunie!
Și eu cred că e o greșeală.
Dale e un bastard periculos.
Dar se pare că ține mult la Richie.
E o gaură neagră în viața lui Richie până acum un an.
Ți-a spus vreodată de vreun Dr. Niedelmeyer?
Nu prea am ce spune.
Richie e ok. E drăguț.
Știi că a fost molestat... când a fost copil?
Nu, n-am știut asta.
- Se lipește peste tot. - E la modă.
Adică plătește bine.
Cel puțin, știi, poți scrie o carte, ajungi la Oprah.
Ne-a dat un spectacol în grup.
Crezi că Richie are o latură violentă?
Oh.
Să trecem la subiect.
Richie nu l-a ucis pe Bob Moore.
Știi... e chiar urât.
Să te strecori aici...
căutând după sânge pe mâinile altor oameni...
pretinzând că ajuți pacienții?
- Crezi că nu-mi pasă de Richie? - Richie n-ar răni o muscă!
De ce nu îți întorci privirea spre o persoană periculoasă.
De ce nu îți întorci privirea spre o persoană care putea s-o facă!
- De ce nu îți întorci privirea spre Clark! - Clark?
Clark! Clark!
Clark e un viclean, mincinos, josnic fiu de cățea...
care pretinde că e o ființă delicată!
L-am auzit urlând într-o seară la Bob.
Mi s-a ridicat părul pe ceafă!
Oricum...
sper să-l prăjească...
pe cel ce a făcut-o, și să îl țină mult timp acolo.
Și apoi...
Și apoi să se ardă o siguranță.
Apoi s-o ia de la capăt.
E antrenorul meu.
Trebuie să plec.
Trebuie să deschid ușa.
- Ăsta e antrenorul meu, Chris. - Bună.
Pa pa.
N-am chef să ridic greutăți azi.
- Bine. - Să facem altceva.
Hei! Magazinul lui Dale Dexter e aici?
Scuză-mă.
- Bună. - Ai mers la casă?
Da. Nimeni nu era acolo.
Aș fi sunat înainte....
Aș fi sunat înainte, dar nu am numărul tău de telefon în dosarul nostru.
Nicio problemă.
Deci, te-ai hotărât?
După Dr. Niedelmeyer, Richie și-a luat alt psihiatru?
Nu. Nu, ne-am mutat.
Richie a mers la școală.
- Totul era bine. - Păi asta-i problema, Dale.
M-am uitat la Richie și nu pare totul în regulă.
Văd un copil la limită.
O persoană primește un glonț în cap.
Câteodată îl lasă acolo fiindcă....
acolo va paraliza persoana.
- E Richie. - Care-i glonțul?
Orice a fost, am îndepărtat problema.
- Vrei să vorbim despre asta? - Nu.
Nu mai deschide rănile închise. Lasă demonii să se odihnească.
Dacă sapi împrejurul lui Richie, îți va exploda în față.
- Crezi că-i violent? - Nu cu mine.
Cred că faci o greșeală, Dale.
Nu-i momentul potrivit să-l scoți pe Richie din terapie.
Dacă nu mă placi, să-i aducem pe altcineva. Iisuse Christoase!
Voi sunteți toți la fel.
Da.
- D-na Niedelmeyer? - Da.
Bună, sunt Bill Capa. Sunt doctor.
- V-am găsit prin Institutul Psihiatric. - Ce agil sunteți.
De fapt, mă întrebam dacă pot vorbi cu dr. Niedelmeyer.
Soțul meu a murit anul trecut.
Dacă te face să te simți mai bine, a suferit mult.
Păi, oricum, m-a făcut să mă simt mai bine.
Tratez un tânăr care i-a fost pacient...
pe când era copil. Numele lui este Richie Dexter.
- De ce nu mă lași în pace? - Aș vrea să vă întreb câte ceva.
- Pleacă de-aici altfel chem poliția! - Doar câteva întrebări.
- D-nă Niedelmeyer... - Pleacă de-aici!
58. Acum, dacă nu greșesc,...
săptămâna trecută erau 59 de cărți pe raft...
și săptămâna asta sunt doar 58 de cărți, așa că...
Clark, care-i situația cu scrumierele?
3. Nu 4, cum e recomandat.
Sunt 3 scaune și 5 canapele asortate.
- Bine, să începem. - Un copil emoționant.
Astăzi mi-ar place să ne concentrăm la cel mai provocator....
...și interesant subiect
- Sexul. - Mai mult sau mai puțin.
Relațiile romantice principale....
din viața noastră sunt deseori un simptom de boală.
Mă bucur că mi-am luat pantalonii din cauciuc.
Facem mereu aceleași alegeri nevrotice de fiecare dată când alegem un nou partener.
Deci... dacă ați avea puteri magice...
dacă ați avea o listă cu dorințe...
și ați putea să vă schimbați partenerul...
Sondra, ce ai schimba la el?
Ce s-a întâmplat? Ce lipsește?
- Acum? - Vrei să te gândești?
Și-a uitat Rolodex-ul.
Scuze.
Păi, nu am pe nimeni în viața mea acum.
Ultima relație s-a dus pe apa sâmbetei.
Dacă îți place sexul,...
un bărbat crede că ți-o pui cu toată lumea.
- A fost gelos. - Așa e.
Și eram ca și aurul.
Păi, sunt mari șanse ca el să se fi culcat cu altele...
și să-și proiecteze fantaziile și dorințele asupra ta.
Tipul ăsta avea o proiecție mare, și nu și-o putea ține în pantaloni.
Oricum, am o prietenă.
Mă face să râd.
O listă de dorințe.
- Aș vrea... să fie bărbat. - Destul de corect.
Casey, ce ai pentru noi?
Păi am cunoscut fata asta acum o lună.
Am pictat-o în cel mai mic detaliu.
E cel mai bun model văzut de mine. Nu are inhibiții deloc.
- Face orice îi cer... - Sunt convins.
Așa e, Buck. Dar aici apare problema.
E ceea ce vezi dincolo de piele....
când studiezi profund o persoană, ca un artist.
Văd o frumusețe transcendentală....
ce depășește imaginația mea.
Ce simte pentru tine femeia asta?
Crede că sunt sfârșitul ei fiindcă am talent.
Dar, ce-i talentul? Lovești un tomberon,
iar din el ies artiști ce mor de foame, nu?
Dar ea este unică.
Și, cred că e dragoste, știți?
Și, um...
Nu știu ce să fac în privința asta.
Crezi că te iubește?
Nu... Nu.
Îți pasă, Casey?
Nu știu. Nu știu.
E romantic. Îi place suferința.
Poate fiind ceea ce sunt...
nu am de ales.
- Foarte bine, Casey. E bine. - Sunt de acord.
- Buck, tu ce ai pentru noi? - Oh, nimic în comparație cu asta.
Nu e un concurs.
Hei, vrei să împarți scrumiera?
Merci mult.
Las-o baltă.
Dacă vrei să ne oferi ceva, oferă scrumiera.
Am ceva în viața mea, ceva nou.
Știți, e tânără.
Păr roșcat, 1.70 m, 50 de kg.
Frumoasă foc. Ne întâlnim în weekend-uri.
Nu cred că s-ar culca cu un bărbat decât dacă ar fi măritată cu el.
Altceva mai vrei să ne spui?
Nu o deranjează culoarea gri.
E fragilă... știți?
Parcă, mi-ar aluneca printre degete.
Două persoane pe carele-am iubit, au murit.
N-am crezut că voi mai putea simți ceva.
Bine, Buck.
Richie. Tu cum stai?
Eu nu am nicio relație.
- Îl am p-pe fratele meu. - Bine. Vrei să vorbești despre el?
I-își face griji pentru mine.
Și el m-mă iubește.
Dar eu... Aș vrea să nu mă iubească...
Așa de tare... câteodată.
Aș vrea s-să trăiesc mai din plin viața.
Și știu că toți de aici cred că sunt homosexual...
...dar n-nu sunt.
- Și n-nu vreau să fiu. - Ce ai vrea să fii?
Aș v-vrea să fiu f-femeie.
Ai fost la vreun doctor?
Da.
- Deci următorul pas e ciopârțirea. - Mulțumesc, Buck.
- Altceva mai vrei să ne spui, Richie? - Nu.
Foarte bine.
Bună, Clark. Ce ai schimba la partenerul tău?
Cred că voi spune pas... astăzi.
Scuză-mă.
Crezi că vei spune pas astăzi?
Nu crezi că astfel trădezi grupul?
Noi stăm toți aici și ne dezvăluim cele mai intime gânduri...
și tu vei spune pas astăzi?
Păi, Sondra, am micile mele probleme...
- Dar nu văd cum e treaba ta... -"Micile tale probleme"?
- Să decid când spun grupului și când tac. - Înțeleg.
Zâmbești.
Ăla e un zâmbet?
Crezi că-i amuzant?
Uită-te la tine. Doar uită-te.
Uită-te la părul tău.
Cine crezi că ești?
Te crezi un dar Dumnezeiesc pentru femei?
Să-ți spun ceva. Ești un nimic.
Nimic, doar o superficială și rigidă......
auto-protectoare, anal laș!
- Și îți spun eu care sunt problemele tale. - Taci, taci!
Târfă încurcată!
Și dacă vrei să știi, am pe cineva în viața mea!
Eu, o gaură neagră, total neatractivă!
Poți s-o mai spui o dată.
Du-te dracu'! Toți să vă duceți dracului!
Asta numești tu "eșecul tratamentului"?
Păi, nu e o pierdere totală.
A plecat fără să spună tot.
- Haide! - Hei, aici! Lovește!
Deci destul de curând numerele relevante nu au fost de-ajuns.
Trebuia să știu toate numerele irelevante...
ca și numerele păgânilor din fiecare depoziție.
- Deci ai fost concediat. - Da.
Ca efect.
Obsesiv-impulsiv.
Probleme medicale.
"Te rog nu te mai întoarce."
Îmi cer scuze pentru izbucnirea din grup.
Ți-o tragi cu Sondra, așa-i?
Sunt foarte legat de Sondra.
Mai mult, poate. Sondra e...
o femeie foarte plăcută, dar...
Șervețele. Ciorapi.
CD-uri puse în raft fără carcase.
Tigăi cu grăsimea întărită pe ele.
Tampoane demachiante.
Dumnezeule, tampoane demachiante folosite de femei.
Lenjerie intimă atârnând în baie.
Gumă mestecată în scrumiere.
Am făcut o listă.
Sunt 22 de lucruri ce nu le-am putut suporta.
Probabil e greu să găsești pe cineva.....
care să fie la nivelul tău de curățenie.
Am găsit pe cineva.
Femeia asta crede că sunt dezordonat.
E perfect. Vine, pleacă.
Nici nu-i simt prezența, cu excepția mirosului șters de parfum.
Drăguț.
Și ce crede Sondra despre această femeie?
Privește.
Sondra a încercat să facă asta hainelor mele....
...în timp ce le purtam,
cu un cuțit de măcelărie în mână, țipând.
A doua zi s-a întors, făcând asta hainelor prietenei mele.
Mi-e frică să stau în preajma acestei femei.
Alo?
- Alo, sunt Bill Capa. - Hei, scârbă.
Uită-te în jur. Nu mă vezi? Sunt în mașina roșie.
Ai rahat în ochi....
...sau în creier, Dr. Cap- Sec Capa.
Maică-ta știe că ai scăpat de la casa de nebuni?
Să-mi sugi "jucărioara", cretinule.....
după ce îmi sugi scalpul, doctore.
Fir-ar să fie!
Du-te dracu'!
Oh!
- Oh, rahat. - Christoase!
Du-te dracu'!
Ieși... Tu...
Ieși dracului...
Hei! Vrei să mori!
Vrei să mori?
Ți-am spus să nu te bagi.
Hei. Ce faci? Mulțumesc.
Era să ucid pe cineva acolo.
Mașina aia s-a urcat direct pe șine.
Christoase, omule. E un sentiment ciudat.
Ca și adrenalina, nu?
Viteza e ceva adevărat, nu?
Vezi? Ești genul meu de om!
Vrei s-auzi ce am aflat despre faimosul tău grup?
Da, sigur. Mai suport puțină durere.
Păi, soția lui Clark a divorțat de el...
după ce a pus-o sub tratament intensiv.
Ce-a făcut? A vărsat vin pe covor?
Apoi Sondra și-a înjunghiat tatăl cu un cuțit și o furculiță.
Probabil lua cina.
Unul din soții ei a murit din cauze supra-naturale.
Probabil a pierdut multe fluide.
Și puștiul acela, Richie.
Acel Richie a fost arestat pentru droguri....
și Casey își urăște tatăl așa de tare...
încât a aprins casa. Și ce crezi despre asta?
Cred că e bine. Trebuie să învețe să se afirme.
Hei, casa e înconjurată.
Ieșiți cu mâinile sus și cu picoarele depărtate!
- Ce naiba e asta? - La mulți ani, Hector!
Hei, Martinez, haide afară! Avem ceva pentru tine!
- Martinez, la mulți ani! - La mulți ani!
# Pentru că el este un om vesel bun Pentru că el este un om vesel bun #
# Care nimeni nu poate nega Care nimeni nu poate nega #
# Pentru că el este un om vesel bun Pentru că el este un om vesel.... #
- Dacă știam că e ziua ta veneam mâine. - Și eu.
# Astea sunt versetele #
# Că regele David cânta #
Hei, caută și adună tortul !
Mai bine ți-ai lua tortul!
Toată lumea înăuntru!
Cum de nu ai zis nimic de Buck?
Nu am găsit nimic despre el.
Ai venit într-un moment nepotrivit.
Putem intra, să nu stăm în ploaie?
Ia loc.
Nu-mi plac armele.
Oh, rahat!
- Ploua așa în acea noapte? - Da.
Conduceam...
eu, soția mea, fiica mea.
Tipul ăsta vine dând din mâini, "Stop!"
Deci încetinesc.
Soția mea spune, "Nu, nu aici, Buck.
E un cartier rău famat. În plus, fata doarme în spate."
Și am spus, "Ce cartier rău?" Așa că am oprit.
Niciodată n-am ajuns la cealaltă mașină.
Auzeam focurile de armă, dar ochii nu-i puteam deschide. Eu...
O, mamă!
Ploaia m-a adus aici. E o ploaie apăsătoare.
Și sunt pe trotuar, și m-am târât...
și m-am ridicat și...
Erau două gloanțe laterale...
în capul soției mele...
și un singur glonț în inimă la fiica mea.
Oh, Iisuse, Doamne!
Oh, Iisuse.
Aveau...
Aveau 31 de dolari.
Ploaia mă deprimă de fiecare dată.
- Au aflat cine a făcut-o? - Nu.
Cred că a fost un fel de răzbunare pentru ceva.
Dar e o poveste lungă.
Ofițer Anderson. Cu ce te pot ajuta?
Sunt Dr. Bill Capa. Ți-amintești de mine?
Oh, da, da. Cazul uciderii lui Bob Moore.
- Trebuie să vorbim. - Sper că te trezești la 6:00 A.M.
Bine.
Hei.
Salut. O zi grea?
Te servesc cu ceva?
Nu? Bine.
Am uitat de asta!
Cum ai ajuns aici?
Ultima dată când am fost aici, am furat cheia. A fost lângă ușă.
Ce-ai făcut în privința alarmei?
- Nu m-am gândit la asta. - Nu a pornit?
Nu.
Am făcut vreo greșeală?
Ești cu cineva în mașină?
Nu, fir-ar, nu-i nimeni în mașină!
Oamenii sunt uciși pe-aici!
Tu umbli de parcă ai fi în Disneyland!
Dacă ți s-ar întâmpla ceva?
M-am gândit că ar fi o surpriză plăcută, asta-i tot.
Nu te bucuri să mă vezi.
Așa îmi exprim eu bucuria.
- Îmi pare rău. - Îmi pare rău.
Îmi pare rău. Dragă, îmi pare rău.
Asta e o surpriză foarte plăcută.
Serios.
Îmi pare rău.
Nu îmi voi mai asuma iar un asemenea risc.
De ce nu riști să-mi dai....
numărul tău de telefon.
Christoase, Capa!
Nu-mi pot permite oameni care să taie liniile telefonice.
Încerc să conduc o afacere aici.
General Patton coboară de pe deal.
Oh, și se afundă. Oh, oh, și cade adânc.
- Ooh! Ooh! - Și acum... Oh, are o problemă.
Este în Alpii Elvețieni, doamnelor și domnilor.
Trage acum. Trage. Oh !
O lovitură directă!
Flota de tancuri este împiedicată.
Da?
Pleacă.
- Dar flota de submarine ? - Hei, hei, te rog.
- Trebuie să dorm. - Ești un laș.
- Trebuie să mă trezesc... - Ești un laș.
- Trebuie să mă trezesc la 6 dimineața. - Ești un laș.
Nimeni nu mi-a spus că Buck e unul din pacienții tăi.
- Nimeni, ca Martinez? - Exact.
Același "nimeni" nu mi-a spus că Buck a fost polițist.
Al naibii Martinez.
E un gunoi cu care nu vrei să te pui.
- Dar Buck? - Hei, uite, trebuie să promiți...
că dacă îți spun ce știu despre ăsta, rămâne între noi doi.
Și nu ai auzit de la mine, ok? 2, Angelo.
- De ce? - De ce?
Pentru că polițiștii sunt niște pui de lele, nu-i așa, Alex?
Măgarul naibii.
Nu vreau să-mi petrec restul carierei fiind enervat de superiori, ok?
Bine.
Martinez i-o trăgea soției lui Buck.
- Sfinte Sisoe. - Da. Amândoi erau la narcotice.
Și tipii ăștia de obicei stau împreună ca muștele pe rahat...
deci cine știe de cât timp se întâmpla. Oricum, într-o zi, a aflat.
În secție, au avut o ceartă în fața tuturor.
Două zile mai târziu, soția lui Buck e împușcată.
Iisuse Christoase! A fost o investigație?
Firește că a fost o investigație.
Martinez a fost suspect. Buck a fost suspect.
Nimeni nu și-a imaginat că Buck o iartă. O vreme, jumătate din secție era suspectă.
- Ce crezi? - Cred că Buck și Martinez au avut inamici.
Asta a fost răsplata pentru amândoi.
Bună, sunt Casey.
Nu pot răspunde la telefon acum, dar vă rog lăsați un mesaj.
Casey, e Bill Capa. Am primit mesajul tău și, sigur, pot astăzi.
- Ești acolo? - Hei!
Ce naiba faci aici?
Alo? Ascultă, Casey, păreai puțin supărat.
Așteaptă-mă, ok?
- Stai Lasă-mă să răspund? Nu? - Voi trece în această dimineață.
- Deci ne vedem în 30 de minute. - Păi, crezi că poți s-o faci în 30?
Casey!
Iisuse Christoase.
Casey!
Hei!
Casey!
Rahat!
- Îmi place cântecul ăsta. - Știu.
- Vreți să dansați fetelor? - Da. Mergem la o petrecere.
- Bună. - Bună...
Păi, scuzați!
Ce faci?
Ce... Nu!
Nu! Nu!
# Out all night Lady did #
# When nobody else would #
# Lady did And she did it real good #
# Once was not enough #
Sondra, hai!
# Tell me, Katie What would your mama say #
Mă duc să schimb muzica.
Sondra, vino aici. Vino aici. Dumnezeule!
Dumnezeule!
- Ăștia sunt vecinii tăi! - Fac asta tot timpul.
- Oh, stai. Privește! Nu! - Te vor vedea!
- Nu cred! - Oh, asta e partea!
Dumnezeule!
Crede-mă, se știu regula.
Nu mai pot privi.
N-am văzut nimic.
Sondra, hai.
Ador acest cântec.
Da.
Sondra, prin geam! Privește!
- Oh, ce fac acum? - Nu pot să-mi dau seama.
- O vor face? Nu! - Dumnezeule!
Se va întâmpla acum.
Îmi pare rău.
Oh, șampanie.
Mmm.
Nu, nu, Sondra. Nu pot.
De ce? E minunat.
- Sondra, sunt o piază rea. - Nu. Ne putem lăsa baltă.
Nu.
Nu sunt cine crezi că sunt.
Oh, Doamne, iubesc pe cineva și totul se destramă.
- Îmi pare rău. - Nu se prăbușește cerul peste noi.
- Ba da. - Nu.
Să scoatem prostia asta din capul tău. Așa.
Îmi place părul tău castaniu.
Cine e?
M-am întors.
Iat-o cum vine.
Purtând un rucsac în spate...
arătând mai tânără decât este.
Cade în brațele lui.
Și s-au sărutat.
Oh, Doamne.
Mă bucur că ești aici.
N-am știut dacă o să fii acasă.
Nu trebuie să plec până diseară.
Da?
Deci, ce culoare au sfârcurile mele?
Oh, Doamne.
Să fie normal așa, tot timpul.
O, Doamne, asta e mai mult decât normal. Mult mai bine decât normalul.
Mă înnebunește asta, atâta tot.
Nu te cunosc... cine ești...
cu ce te ocupi...
dacă ești în siguranță, când vii aici.
Tu ai toată puterea.
Eu doar stau aici și te aștept.
- Serios? - Da.
Adică se mai întâmplă diverse lucruri, dar....
la departamentul așteptări ești tu.
Oh.
Soția lui Bob.
Fosta mea soție.
- E drăguță. - E dusă.
Oh, Doamne.
Am uitat că e mort.
Arăta așa de tânăr aici. Doamne, când au fost făcute?
- Acum 10 ani. - Serios?
Ai ceva mai recent?
Poate. O clipă.
Nu știu de ce le-a ținut ascunse aici, doar poate pentru că...
avea o poză cu soția sa goală, care mă face să cred...
ca relația lor nu era terminată, cum pretindeau ei.
- Nu știu cine-s acești oameni. - Nu. E morbid.
Nu mai vreau să văd. Să mergem afară.
Să pretindem că e duminică. Da? Vrei?
Un pacient a murit noaptea trecută. Crimă.
Ce?
Un pictor.
- Casey. - Ai fost acolo?
- Puțin mai târziu. - Ce ai văzut?
N-ai vrea să știi.
Mai am o jumătate de oră până la întrunirea grupului. Mă duc să fac un duș.
- Vei fi ok aici? - Da.
Rose.
Rose! Rose!
Rose! Iisuse!
2ASB...
2ASB185. 2ASB185.
2ASB...
185.
Dobitoc prost! Ăștia dau orcui permisul!
5 și 6 sunt 31.
7, 7, face 45.
Și atât va rămâne, 45, și de fiecare dată când numeri, va fi 45.
Și apoi asta e 5, și cu asta e 50. Și cu 9 e 59.
Acum asta-i ciudat. Foarte ciudat. Sunt din nou 59.
- Ce? - Păi, săptămâna trecută...
erau 58 de cărți pe rafturi unde mereu sunt 59 de cărți...
iar săptămâna asta sunt din nou 59, așa că eu nu...
Care, Sondra?
N-am citit nici una. Serios.
M-am simțit rău când am ajuns acasă. Nu m-am putut stăpâni.
- Care, Sondra? - Van Gogh. Dar nu am citit-o.
- Sincer, promit! - Ce am făcut?
"Am avut dreptate în legătură cu amenințările din grupul de luni.
Acest ciclu al durerii. Victima de ieri devine monstrul de mâine.
Astăzi e ziua cea mare."
Bună.
Bună, Bill.
Bună, Buck.
Casey....
nu va veni astă-seară, așa că putem începe.
E tipic. Oh, rahat!
- Buck, ești în regulă? - Nu e treaba ta.
- Nu mai suport cearta asta. Serios. - Mi-ar place să începem, dacă se poate.
Aș vrea să-mi cer scuze față de grup și față de Sondra.
Tot ce-ați zis săptămâna trecută în grup a fost adevărat și de-aia mi-am pierdut cumpătul.
Tânăra domnișoară de care v-am spus săptămâna trecută...
acea relație s-a terminat.
Fără motive și fără speranță. Doar m-a sunat...
și mi-a spus, și asta a fost tot.
"Calea socială, lipsa restrictiilor care țin
un caracter normal la un loc, pot deveni orice.
Amoralitatea o eliberează de perfectul universal.
Un fermecător cameleon cu coadă de scorpion."
Recunoașteți careva această femeie?
Oh, Dumnezeule!
Asta e prietena mea. Asta e Bonnie.
Dă-mi aia!
- Asta e Bonnie a ta? Da? - Da. Da.
Asta e cea cu care ne-ai plictisit?
Asta e cea care te salvează?
- Partenera de cumpărături? - Taci.
- Cea care te face să zâmbești? - Taci!
- Ce-a care-ți dorești să fie bărbat? - Ce vrei să spui, Buck?
- Asta-i Bonnie? Așa-i? - Așa e, asta e.
- Așa e, Așa e. - Sondra...
asta e Bonnie a mea.
Minți. Minți!
Nu te cred!
Lasă-mă să văd.
- La naiba A! - Păi, da, desigur.
Asta e femeia despre care vorbeam eu. Asta e Bonnie a mea.
- Fir-ar, Buck! Nu fă asta! - Hei, Hei, Hei!
- Mă mințiți! De ce mă mințiți? - Nu te mai purta ca...
- Ca un copil emoțional! - Al naibii copil!
- Ai inventat toate astea! - Nimeni nu a inventat...
- Și încetează! - Încetează!
Încetează! Strici fotografia!
- Vreau să-ncetezi! Ticălosule! - La naiba!
Ai emoțiile unui copil!
- Calmează-te, și încetează... - Unde-i fotografia?
Cum, în numele lui Dumnezeu...
ați ieșit toți cu aceeași femeie și nu ați știut?
N-ați avut nicio idee?
Inclusiv tu, d-le Psihoanalist nenorocit?
Ca să nu mai zic de Bob Moore...
care probabil a făcut această fotografie în fața acestui scump tablou al său.
Voi suna la Cartea Recordurilor....
să o treacă pe femeia asta în carte.
Și voi avea grijă ca toate numele voastre să fie incluse...
ca să vă bucurați toți de glorie.
Păi, ar trebui să știi ceva despre împărtășire, Hector?
Tu și Buck probabil ați împărțit momente tandre împreună...
discutând despre soția ta, nu?
- De ce nu mi-ai spus adevărul? - Ce adevăr?
De ce nu mi-ai spus că Buck a fost polițist...
ca să nu mai zic suspect într-un caz de crimă?
- Nu ți-am spus, fir-ar. - Pentru că...
Nu sunt pacientul tău, și nu trebuie să-ți spun nimic!
Așa e, nu trebuie să-mi spui nimic! Nu-mi spui nimic, așa-i?
- De ce nu-mi spui adevărul? - Ieși dracului de aici!
Un singur lucru adevărat! Poți face asta, Buck?
- Știi să-ți alegi femeile, știi asta? - Știu că nu poți...
- Sac plin de rahat ce ești! Nu poți! - Ascultă.
După ce-a murit soția mea, am vrut să-l ciopârțesc! Nu! Ajunge!
Dar mi-am dat seama că amândoi am iubit-o. A devenit un fel de legătură între noi.
Nu-i așa, Hector? Nu? Hector!
Iisuse, Doamne! N-am avut Șansa să o iert.
Deci l-am iertat pe el.
În regulă!
Ajunge cu grupul de luni!
Acum avem o suspectă cu un tatuaj pe fund și fără adresă.
Acum poliția are nevoie de ajutorul vostru.
Ce știți de mașină?
A notat careva numărul de înmatriculare?
-"Numărul de înmatriculare"? - Nici nu am...
Păi, nu m-am gândit să-l scriu.
- Bun venit înapoi în L.A., d-ră Brown. - Merci. Pune bagajele în camera mea.
Dr. Ashland din New York cu o convenție psihiatrică.
Dr. Ashland? Din clubul de sănătate.
Nu cred că ea are probleme sociale.
Păi, atunci ce zici de ceva simplu de genul personalității multiple?
Ai căzut într-o capcană.
Nu te simți bine.
Ea nu se simte bine.
Și pentru tine, e ca o legătură.
Ea s-a purtat ca și cum....
...e singura cale să aibă o viață, sau vieți.
- Chiar vrei s-o vezi, așa-i? - Da, vreau.
Într-un mod neprofesional?
În toate modurile.
Eu nu am diapazonul tău magic.
Tot ce știu e că doi oameni sunt morți și ea pare un excelent suspect.
Bill, somonul merge înapoi în amonte să se împerecheze și apoi moare.
- Și la fel fac și bărbații. - Asta fac eu?
- Anderson, am nevoie de ajutorul tău. - Hei, omule, ce faci?
Stăteam într-un restaurant seara trecută, și mă uitam pe geam...
privind o femeie cum încearcă să iasă din parcare chiar în fața mea.
- O femeie frumoasă? - Fermecătoare.
Oricum, imediat după, a spart farul mașinii mele.
- A plecat, nu? - Nu cred că și-a dat seama ce-a făcut.
Dar ai vrea s-o cunoști?
În regulă, o să văd ce pot face. Ai numărul de înmatriculare?
- Da. Merci. În regulă. Merci. - Sigur.
Fir-ar!
- Ar trebui să te împușc! - Am venit să îndrept lucrurile.
- Deci îndreaptă-le, gură-spartă! - Tocmai am vorbit cu Bill Capa.
Acest număr de înmatriculare s-ar putea să aparțină doamnei misterioase.
D-na Niedelmeyer!
Sunt eu, Dr. Capa din nou.
- Lasă-mă-n pace! Pleacă de-aici! - Am nevoie de ajutorul dvs., vă rog!
- De ce oare mă torturezi astfel? - D-nă Niedelmeyer, vă rog!
Am nevoie să mă ascultați!
- Prietenul meu a fost ucis. Înjunghiat... - Ieși din casa mea!
- De 38 de ori în piept! - Pleacă!
Alt pacient a fost omorât! Cred că eu urmez!
- Pleacă! - Nu am unde să plec, d-nă Niedelmeyer!
- Ce îmi ascunzi? Ce anume? - Nimic.
- De ce nu-mi spui adevărul? Lasă telefonul. - Chem poliția!
- Pune telefonul jos! - Te rog!
Ce fel de creatură ești tu? Nu ți-am făcut nimic.
- Pacientul meu Richie e implicat... - De ce naiba faci gluma asta oribilă?
- Dacă m-ai ajuta... - Richie Dexter e mort!
S-a sinucis acum 4 ani.
De ce?
Pentru că el n-a suportat.....
ce-i făcea soțul meu.
S-a spânzurat cu cureaua.
Avea 12 ani.
N-am știut!
De unde era să știu?
Nimeni nu a știut.
Dar familia?
El e păstrat viu de fratele său, Dale.
Dacă Richie Dexter trăia astăzi....
...avea 16 ani.
A mai avut o soră, Rose.
Richie.
Iisuse Christoase!
Ce ți-a făcut?
Ceea ce am meritat.
N-n-ar trebui să fii aici. Pleacă de lângă mine.
Richie!
Richie...
Trebuie s-o văd pe Rose.
Am nevoie de ea.
Pleacă de lângă mine, te rog! Vei înrăutăți lucrurile!
- Unde-i Dale? - Nu știu, dar se va întoarce!
Nu știu unde e.
A fost ideea ta să devii Richie?
Nu! Nu!
S-a întâmplat pur și simplu.
Ce? Ce s-a întâmplat, Rose? Te rog.
- Trebuie să știu. - Când Richie a murit...
Dale a îngropat corpul și apoi mi-a spus "Richie, vino aici."
Și eu i-am spus "Mă numesc Rose!"
M-a plesnit așa de tare că nu m-am putut ridica.
Și m-a pus să mă îmbrac în aceste haine...
și mi-a făcut lucruri ce m-au făcut să nu mai vreau să fiu femeie.
- De atunci am devenit Richie. - Ce s-a întâmplat cu Rose?
După o vreme, am uitat de Rose.
- Apoi Richie a fost prins. - Și a trebuit să vin în grup.
Ei erau lumea noastră.
- Erau familia noastră. - Apoi? Rose a început să revină?
Nu! Rose era prea speriată, așa că a apărut Bonnie.
- Bonnie a fost prima. - Oh, dragă.
Ajută-mă, te rog!
Iisuse! Oh, Dumnezeule!
Iisuse Christoase!
Iisuse!
Ticălosul ăla nebun!
Oh, Doamne!
Rose!
Pleacă de lângă mine!
Rose, vino înapoi! Richie, las-o în pace!
Nu mai ies deloc.
Rose. Haide.
Și apoi te-am cunoscut pe tine și ceața....
..a început să se ridice.
- Serios. - Știu. Haide, să mergem.
Să mergem. Așa. Haide.
Vino aici.
Așa. Să ne mișcăm.
Oh!
- Înapoi! - Nu! Nu, Dale, nu!
- Înapoi! - Dale, nu!
Limbă rapidă, lent în gândire.
Mortal, doctore.
Mortal.
Bună, Dale.
Narcisă nenorocită. Pune jucăria aia jos.
Pune-o în cutia cu scule. Acum!
Am gloanțe de calibru 45 în pistolul ăsta!
- Ce faci aici, Martinez? - Nu te bucuri că am venit?
Anderson te-a dat de gol! Asta se întâmplă când te crezi mai deștept decât un polițist!
Hai să fie asta lecția psihică a zilei!
Fugi!
- Fugi! Pleacă de acolo! - Nu! Nu!
Fugi!
Fugi! Fugi!
Să mergem!
Nu! Ieși!
Haide! Haide!
Fiu de cățea!
Chiar ai făcut-o, nu?
- L-ai ucis pe fratele tău. - Nu!
L-ai lăsat pe bătrânul Niedelmeyer s-o facă. Nu, l-am salvat!
- Știai ce se va întâmpla... - N-am știut!
- Din cauza a ce ți s-a întâmplat înainte! - Vrei să taci dracului?
Puteai să-ți salvezi fratele, dar el s-a sinucis.
- Taci dracului din gură! - Ai eșuat, Dale.
Și ai făcut-o pe Rose să devină Richie!
Oh, ești tare deștept.
- Bob Moore era deștept, dar am oprit asta. - Da, într-adevăr.
Cum l-ai ucis pe Casey, Dale?
De ce voi psihiatrii sunteți la fel?
Nu vă puteți lua mâinile de pe noi.
Mereu înghiontiți și împingeți?
De ce ai făcut-o, Dale?
Pentru că....
...târfa aia de Rose, a început să se furișeze afară...
jucându-se ca Bonnie, făcând modeling seară de seară.
Christoase, Bill, se uita direct la ea...
îl recunoaștea pe Richie în grup.
Păi, cred că l-am ratat pe Niedelmeyer...
dar sigur l-am avut pe Bob... foarte bine.
Și acum...
Te voi tăia bucățele și îți voi jupui pielea.
Inspirația nebuniei, Dale.
Tirania normalității, Bill.
Richie.
Mă numesc... Mă numesc Rose.
Nu! Nu!
Nu!
Rose!
Rose...
Întoarce-te! Rose!
Oprește-te!
Rose!
Așteaptă!
Rose!
- Nu! - Pentru numele lui Dumnezeu, nu sări!
- Rose! - Nu!
Rose! Oprește-te!
- Nu! - Nu.
Nu!
- Așteaptă! - De ce?
Rose! Nu! Oprește-te, te rog!
- Stai acolo! - E prea târziu.
Am mers prea departe. Nu mai pot da înapoi.
Dacă tu sari, sar și eu! Jur pe Dumnezeu!
- Jur pe Dumnezeu. - De ce ai face asta?
Te rog, vino aici. Nu vreau să mori.
Dă-mi mâna. Asumă-ți acest risc! Nu riști nimic dacă mori.
- Haide. - Oh, Capa.
Haide.
- Nu... - Nu!
Capa!
Nu!
Haide.
Hei! Ascultați, narcise nenorocite!
Aveți de gând să mă lăsați să atârn aici toată noaptea, nu?
Dați-mă jos, fir-ați voi să fiți!
Aduceți și niște Band-Aids!
Haideți, narcise nenorocite! Scoteți-mă de aici!
Traducerea și adaptarea MARIUS VOICU POP
mixed by RaaduRA
# Tu și cu mine #
# Ne plimbăm în întuneric #
# Aproape unul de altul #
# Dar în afară de suflete #
# Zâmbind în umbră #
# Secretele nedescoperite #
# Am nevoie să știu #
# Modul în care se simt #
# Și eu voi da tot ce am #
# Și tot ceea ce vreau să fiu #
# Am să pun în mâinile tale #
# Dacă te-ai putea deschide pentru mine #
# Oh, nu putem niciodată #
# Să fim dincolo de acest perete #
# Pentru că tot ce îmi doresc #
# Este că doar odată #
# Să te văd în lumină #
# Dar te ascunzi în spatele #
# Culorii nopții #
# Ooh, ooh, ooh #
# Ooh, ooh, ooh, ooh #
# Dumnezeu să mă salveze # # Ooh, ooh, ooh #
# Ooh # # Ooh, ooh, ooh, ooh #
# Ooh, ooh, ooh #
# Tot ceea ce am # # Tot ceea ce am #
# Și tot ceea ce vreau să fiu #
# Oh, nu putem ajunge vreodată dincolo de acest perete #
# Pentru că tot ce îmi doresc #
# Este că doar odată #
# Pentru totdeauna și din nou # # Vreodată și din nou #
# Te aștept pe tine #
# Stând în noapte #
# Dar tu te ascunzi în spatele #
# Culorii #
# Nopții #
# Ooh, ooh, ooh, ooh, ooh, ooh #
# Te rog să ieși din culoarea #
# Nopții #
Hey! O să stai toată noaptea aici?
Tu și cu micuța Miss Fender Bender?