- Da, domnule. Încotro? - E trenul de Chicago. Expresul Argintiu.
Expresul Argintiu. Mă ocup eu de bagaje, domnule.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Mersi.
Ce face grupul ăla la vagonul de bagaje?
Mmm, mmm, mmm. Nu e o chestie?
Credeam că e destul de rău cu hipioți la bord. Acum vin și tații.
- Oh, trebuia s-o luăm pe Mary Lou. - E gagica noastră pentru petrecere.
Haide, mecanic! Să dăm drumul spectacolului!
Oh, ho, ho. Vă cer iertare, domnule.
Bună. Sînt la locul potrivit?
Clasa întîi. Da, domnule. Pe aici.
Atenție la treaptă aici.
- Asta e camera dumneavoastră. - OK, mulțumesc mult.
-Mulțumesc, domnule. Călătorie plăcută. - La revedere.
Domnule, credeți că veți avea nevoie de toate bagajele aici?
Dacă nu, le pot duce la magazie la capătul celălalt.
- Sigur. Doar de asta și asta am nevoie. - OK.
- Poți lua asta. Păstrez servieta. - Iau eu asta.
- Ăsta e patul? - Aha. O să-l fac ceva mai încolo.
OK, mulțumesc. Iar asta este...
- Spălătorul, domnule. - Aha.
- Frumoasă cameră, mare. - Foarte convenabilă.
- Ce e peretele ăsta despărțitor? - Oh, ăsta face camera apartament dublu.
Aveam o mulțime de cereri pentru ele...
- ...de la cei în luna de miere. - Îmi pare rău.
Nu fac asta intenționat. Zăvorul ăsta pare înțepenit.
Totul s-a schimbat. Ați spus ceva?
Nu! Nu. Sînt... sînt total de acord cu tot ce ai spus.
- Vreau doar să o iau ușor. - Bine, bine.
Atunci instalați-vă și bucurați-vă de călătorie.
Pentru că nu va fi prea incitantă, dar vă vom duce acolo la timp.
- OK. - Odihnă plăcută.
- Mulțumesc mult. La revedere. - Bună seara.
Îmbarcarea!
La revedere, L.A.! Pe curînd!
Îți place parfumul ăsta?
Îl amestec chiar eu.
Drăguț. Foarte frumos.
E ceva, nu? Da, domnule.
Plecăm din los Angeles, și mergem drept acolo sus în Nevada...
...în Colorado, peste Munții Stîncoși...
...pînă în Kansas City, Kansas.
Chiar aici e un oraș numit Ashland, Missouri.
Dincolo de marele Mississippi.
Două zile și jumătate, tocmai acolo sus în Chicago, Illinois.
- E o călătorie pe cinste, nu? - Mm-hmm.
- Ești din Chicago? - Nu, Los Angeles.
Eu sînt din Chicago. Mă numesc Bob Sweet. (dulce)
Un om dulce, dar un copil rău.
- George Caldwell. - Aha?
Aha, George, în ce afaceri ești?
- Editură. - Nu zău? Haide. Stai aici.
- Mulțumesc. - Știi, eu mă ocup cu vitaminele.
Mm-hmm. Uite o mostră pentru tine. Vitamina E.
Asta e minunată pentru bătrîna ciocănitoare.
Aha, chiar ține creionul ascuțit, și nu glumesc.
Ai avut ocazia să încerci acțiunea?
Nu. De fapt, asta e prima dată cînd iau vreodată trenul.
- Faci mișto de mine? - Nu.
Haide. Ei, o să ai parte de cursa vieții.
- Oh, da? - Doar alegi o puicuță, prietene...
...și ai ciuguleală și mozoleală pînă la Chicago.
Serios?
O fac tot timpul. Îi spun șefului că îmi e frică să zbor...
și am parte de acțiunea asta de două ori pe an.
E un bordel pe roți.
Nu... Hei, ascultă. Haide.
E ceva cu mișcarea trenului care face asta.
Toată mișcarea asta face fata excitată.
Păi, cum să-ți spun, Bob.
Nu prea mă interesează aventuri la bord. Am luat trenul...
- ...să mă odihnesc și să citesc. - Stai așa, stai așa.
Uite acolo, George. Cred că mi-am văzut puicuța pentru la noapte.
Bună. Pot să, uh, îți iau ceva de băut?
Am deja. Mulțumesc.
Ei, atunci, uh, doar o să-ți țin companie, ei?
Să fie unul ca pe vremuri, barman.
Mergi pînă la capăt?
Ce?
Am spus, mergi pînă la capăt... la Chicago?
Oh. Da, merg.
Ei, atunci poate o putem face împreună.
- Ce să facem? - Călătoria pînă la Chicago.
Adică, știi, o să fim, uh...
...blocați în trenul ăsta împreună, și nu putem sări din el.
Simți mișcarea asta?
- Ești înfierbîntat? - Ce?
Am spus, ești înfierbîntat?
Doamnă, mereu sînt înfierbîntat.
Poate te pot răcori eu.
Cum e zăvorul? Pot intra?
Da. Te rog, ia loc.
Ce surpriză plăcută.
Am spus, cum e zăvorul? Avem camere conectate.
Zăvorul. Bine. E bun. E în regulă. Mulțumesc.
E un pic ruginit, dar nu e nimic serios.
O să-l pun pe conductor să se uite la el.
Nu-i nici o grabă, nu?
Vreți un cocktail?
Uh, un Martini cu gheață cu un strop de lămîie.
- Două. - Da, domnule.
Mă cheamă George Caldwell.
Hilly Burns.
- Hilly Burns? - Da.
E prescurtarea de la Hildegard. Pentru ce e creionul acela?
Oh, trebuie să-ți completezi singur meniul.
"O macedoine de fructe, vită Oriental, orez, morcovi...
...cafea, plăcintă de mere a la mode."
- Scrii foarte bine. - Mulțumesc.
O să iau la fel.
Fă-o tu pentru mine.
Eu nu-mi pot citi măcar scrisul.
Nu știu să stenografiez, și nu știu să bat la mașină.
Cu ce te ocupi?
Sînt secretară.
- Păi, cum îți menții slujba? - Dau telefoane minunate.
Am o personalitate teribilă.
- Mergi la Chicago? - Da. Merg la nunta surorii mele.
Cum se face că ai luat trenul? Ți-e frică să zbori?
Nu, nu mi-e frică să zbor.
Doar, uh... doar vreau să mă plictisesc.
Și tu?
Oh, noului meu șef îi place ca pe vremuri.
Tocmai a scris o carte despre Rembrandt...
...și o să impulsioneze campania lui de publicitate...
cu un discurs la Institutul de Artă.
Oh, da? Eu lucrez în edituri. Cum îl cheamă?
Profesorul Arthur Schreiner. Ai auzit de el?
Nu.
Majoritatea oamenilor nu au auzit.
E, hm... A fost retras cam 20 de ani lucrînd la cartea sa.
- Unde e acum? - Oh, e în pat...
cu un pahar de lapte fierbinte și melasă.
E nebun după sănătate. Ce publici?
Oh, mai mult non-ficțiune.
Grădinărit, cărți de bucate, cărți de inițiere.
Cum ar fi manuale de sex?
- Am editat cîteva. - O autoritate, nu?
Știu ce merge unde... și de ce.
Asta e foarte interesant. Ești căsătorit?
- Divorțat. - Cum asta?
Toți prietenii mei mi-au spus că nevastă-mea e prea bună pentru mine...
...și după cîțiva ani am hotărît că aveau dreptate.
Sună trist.
Spui că șeful tău se ocupă de istoria artei. Asta te interesează și pe tine?
Nu chiar.
Am luat slujba asta pentru că era disponibilă. Voiam să călătoresc.
Vrei niște vin la masă?
Oh, ce întrebare.
Hm, vom lua o sticlă de Mouton Cadet.
Foarte bine, domnule.
- Faci asta foarte bine. - Stau bine în limba... franceză.
- Nu o să vorbească. - Trebuie să găsim hîrtiile alea.
Haide. O să ne uităm în compartimentul lui.
Deci asta a fost inițierea ta în înalta societate?
Uite, a fost foarte bun cu mine.
M-a învățat totul, de la pilulă la Picasso.
- Ce lipsea? - Un certificat de căsătorie.
Asta vrei?
Voiam atunci.
Acum aș mai vrea niște șampanie.
Hopa. Să mai iau o sticlă?
Două.
Localul ăsta pare că se închide.
Ce ar fi să ne luăm paharele...
...și să mergem în camerele noastre?
Am putea chiar să deschidem ușa de legătură.
Am putea chiar să dărîmăm tot peretele despărțitor.
- O să vorbesc cu conductorul. - Eu o să iau șampania.
Ai avut dreptate. E mișcarea aia.
Nu înțelegeam, dar aveai dreptate.
Noapte bună.
- Violator! - Nu, nu, nu, nu!
Pardonez-moi, por favor.
Scuzați-mă.
Ăă, nu va dura decît o clipă.
Bun.
Excelent. Astea sînt în regulă. Scuze. Bună seara.
Intră.
E foarte drăguț.
- Vrei niște șampanie? - Da.
Nu-mi vine să cred ce mare e camera asta fără perete despărțitor.
De una singură sînt camere mici.
- Sînt perfecte pentru jonglat. - Pentru ce?
Pentru jonglat. Cînd te antrenezi...
mingile ricoșează mereu din pereți.
Jonglezi mult?
Știu ce merge unde... și de ce.
Îmi place cîntecul ăsta.
Dacă îl voi mai auzi vreodată...
...va fi dificil să nu mă gîndesc la tine.
O spui foarte drăguț.
Mulțumesc.
Pentru călătoria cu trenul.
Trenuri care trec prin noapte.
- Îți plac noii mei pantofi? - Da, îmi plac.
De ce nu-i scoți? Poți să-i pui în dulăpiorul de acolo...
și conductorul ți-i va lustrui pentru dimineață.
- Serios? - Mm-hmm.
Asta e nemaipomenit.
- Asta e opera maestrului? - Mm-hmm.
Mi-a dat copia asta să o păstrez în siguranță.
Vrei s-o citești?
Nu.
Vino lîngă mine.
E frumos, nu?
Foarte.
- George? - Hmm?
Chiar editezi manuale de sex?
Foarte, foarte serios că da.
- Dar trebuie să-ți mărturisesc ceva. - Oh?
Sînt mult mai bun la cărțile despre grădinărit.
- Serios? - Asta e specialitatea mea.
Păi...
...e vreun lucru pe care ai vrea să mi-l arăți?
- Adică despre grădinărit? - Da.
Cîteva indicii ajutătoare pentru începători.
Păi...
Un indiciu este...
...mereu să fii rău cu nasturtium.
- Chiar așa? - Adoră asta.
- Le place duritatea? - Cu cît mai dur, cu atît mai bine.
Minunat.
Ce altceva ar mai trebui să știu?
Aș putea să te învăț secretul lucrului cu azaleele.
Oh, spune-mi. Sînt numai urechi.
Văd asta.
Păi...
...doar tratează-le la fel cum ai trata o begonie.
- Fără glumă? - E literă de lege.
Vrei să spui că ce e bun pentru azalee e bun și pentru begonii?
- Ai priceput. - George, e fascinant.
Mă gîndeam eu că vei fi interesată.
Mi-ar place să sap mai adînc.
- Te rog. - Mulțumesc.
- George? - Hmm?
Ce s-ar întîmpla dacă ai trata o azalee ca pe un nasturtium?
Ahh.
Acum, asta e partea cu adevărat interesantă.
Ce este, George?
- Ai văzut? L-ai văzut pe omul acela? - Ce?
- Ce om? - Atîrna un om în afara geamului.
- Era împușcat în cap. - Ce?
Hilly, un om mort a căzut de pe acoperiș.
L-am văzut. I se agățase haina.
- Ohh. - George.
Oh. Ar trebui să fac ceva.
Ar trebui să raportez asta. Poate ar putea opri trenul.
George, sînt sigură că ai văzut ceva.
Probabil ai văzut zmeul unui copil sau un ziar vechi afară...
Uite! Așa.
Vezi, George, putea fi orice acolo afară.
Dar avea ochii așa de clari.
Cred că erau mai clari decît capul tău.
- Ți-ai imaginat asta, George. - Ba nu. Știu că nu.
Atunci de ce nu-l chemi pe conductor să-i spui povestea ta?
Sînt amețit.
Știi ce? Uite. Culcă-te aici, George.
Ohh!
Phii! Dacă așa arată delirium tremens...
o să renunț la sticlă pe vecie.
Mintea îți joacă feste mereu.
Știi asta, George.
Haide. Relaxează-te. E în regulă.
Relaxează-te.
Ăsta chiar e un cîntec drăguț.
Da, este.
Ești foarte frumoasă, Hilly.
Și mie îmi placi, George.
Hilly. Hilly.
- Hilly, trezește-te. - Bună, George.
Hilly, omul pe care l-am văzut pe fereastră noaptea trecută... el e.
El e șeful meu. El e profesorul Schreiner.
Știu asta. Despre asta vorbesc.
- Cît e ceasul, George? - E puțin după opt.
Opt? Oh, nu. Trezește-mă din nou cînd e după zece.
Hilly, omul ăsta a fost ucis.
Păi...
De ce nu...
...te duci la capătul holului și să discuți asta cu el?
Și apoi vino înapoi aici și discut-o cu mine.
E exact după vagonul restaurant, camera "C".
Hilly, nu mi-am imaginat asta.
Noapte bună, George. Ești un grădinar minunat.
- Violator! - Oh!
Hei, George, diavole. Haide. Vino la o cafea.
Bine. Mă întorc imediat. Trebuie să verific ceva.
Da? Ce vrei?
- Vreau să-l văd pe prof. Schreiner, vă rog. - Da? Cine ești?
Mă numesc George Caldwell.
Ești prieten cu profesorul?
Nu, nu tocmai. Sînt prieten cu secretara lui.
Eram puțin îngrijorați pentru el.
Da? De ce erați îngrijorați?
Nu aș putea vorbi cu profesorul?
- Ce faceți acolo? - Cred că-ți bagi nasul unde nu trebuie.
Tu și tîrfa aia o să intrați în necazuri.
De fapt, ea deja are necazuri.
- Dumneata ai necazuri, domnule, nu eu. - Reace!
Scapă de golanul ăsta.
Ce... ce faci? Cine e ăla?
Hei! Ascultă, mălai-mare, dă-mi drumul! Ce naiba faci?
Ești nebun? Ce naiba e cu tine?
Bine, ascultă, nemernicule, o să ai probleme...
...și încă probleme mari, pentru că te dau pe mîna poliției.
Oh, nu, nu poți fi serios.
Stai un pic. În regulă. Ce e mult e mult. Dacă vrei să uiți asta...
Nu-mi vine să cred! Glumești?
Ticălosule!
Asta e nemaipomenit!
Aha!
Uh...
Dacă ești tu, Pepe, ai o mulțime de probleme.
Nu, nu e Pepe.
- Unde e Pepe? - Nu știu. Numele meu e George...
La naiba, știam eu! A plecat iar cu Manuel ăla bun de nimic.
- Mă numesc George Caldwell. - Ăia doi se întîlnesc să fumeze iarbă.
Pînă să te prinzi, fugăresc curcani în camionetă.
- Scuză-mă, dragă. - Trebuia să-l concediez acum 30 de ani.
Scuză-mă. Crezi că aș putea folosi telefonul?
- Telefonul? - Da.
- Nu ești de pe aici, nu? - Nu, m-am rătăcit.
Nu sînt rătăcit, dar am fost aruncat din Expresul Argintiu.
Aruncat? Chiar așa? Spune-mi, e o femeie la mijloc?
Păi, e o fată, dar...
Știam eu.
Nu, nu, nu. Nu are de a face cu ce crezi.
De fapt, e într-un mare pericol. De asta trebuie să folosesc telefonul...
...să sun la poliție și să-i aresteze pe cei care m-au aruncat din tren.
- Ei, se pare că te grăbești tare. - Așa e.
- Asta încerc să-ți spun. - Îmi convine...
...pentru că și eu sînt cam în întîrziere.
- Uite ce, Steve. - George.
- Hmm? - George Caldwell.
- Rita Babtree. - Ce mai faci?
Dacă termini tu s-o mulgi pe bătrîna Harriet, acolo...
...mă duc să mă schimb și poți veni în oraș cu mine.
- Oh, minunat! - Șeriful e un bun prieten de-al meu.
Minunat. Doar spune-mi ce trebuie să fac.
Păi, doar iei găleata și o mulgi.
Să o mulg? N-am mai muls vreodată o vacă.
Las-o baltă, George. Ești om în toată firea.
Sînt sigură că ai avut vreo experiență similară.
Uite, doar stai jos, iei o țîță în fiecare mînă...
- ...și lași natura să-și urmeze cursul. - În regulă.
Vacile astea sînt așa pline...
...că e ca și cum ai deschide barajul la cascada Niagara.
Mă duc să mă schimb și ne întîlnim afară în 10 minute.
În regulă. O să fac tot ce pot.
Bună.
Uh...
Să vedem.
Doar fii drăguță. Fii cuminte.
Stai o clipă.
Ceva nu e în regulă. Ai patru.
Hopa! Haide, Harriet.
Haide. Dă-mi o șansă.
Lapte bun, proaspăt. Uite că sosește.
Totuși nu iese nimic. I-am dat drumul.
În regulă, știu că prind mai greu, dar unde e cascada Niagara?
Hei, Steve, ce faci?
Mă uitam la orarul Expresului Argintiu.
Nu, nu asta întrebam. Adică, de ce stai în mașina aia?
- Nu mergem cu aia. - Nu mergem?
Nu! Haide, Steve. Urmează-mă.
Pune pachetele astea în scaunul din față...
...și eu scot calele de la roți.
Sper că Pepe i-a pus destulă benzină.
Nu plecăm cu ăla, nu?
Care e problema? Ți-e frică de zbor?
Nu, nu. Nu mi-e frică.
Minunat, nu e nici o distracție să te plimbi cu un molîu.
Atenție la moara de vînt! Atenție la moara de vînt!
- Ești bine cu pachetele alea? - Aha, așa cred.
Ei, n-o să dureze mult.
Ar trebui să fim în Stavely pînă în ora două.
Ora două? Asta înseamnă două ore și jumătate de acum.
- Unde e Stavely? - Șaizeci de mile dincolo de Albuquerque.
- Stai o clipă. - Ce ai spus?
Expresul Argintiu oprește acolo la 2:27.
Dacă ajungem acolo pînă în două, șeriful poate întîlni trenul cînd sosește.
Aha, așa cred.
- Asta e nemaipomenit! - Nu e adevărat?
Se vorbește de plăcerea sexului, dar nu durează ca plăcerea de a zbura.
Uite! Acolo e Expresul Argintiu!
Aha!
- Cred că o să reușim. - Uită-te la oile alea de acolo.
Nu arată nemaipomenit? Mor să le bîzîi.
Ce să le faci?
- N-ai bîzîit niciodată oi? - Nu cred.
Ține-te bine, Steve! Intrăm!
Uite cum fug gîngăniile!
Haide. Să le bîzîim din nou!
Am ajuns.
- Bună, Rita. - Bună, Burt. Șeriful e aici?
- E la lăptăria Clancey. Vine în... - Uite!
Uite Expresul Argintiu!
Mulțumesc. Mulțumesc, Rita.
- Nu vrei să mergem la șerif? - Nu am timp! Mulțumesc, dragă.
- La revedere! - Pe curînd, Steve.
George!
De data asta, încearcă să rămîi în el!
Haide! Haide!
Sări sus! Sări!
Ai reușit!
Yu-huu! În regulă!
- Hei, bun venit la bord. - Nu iubești călătoria cu trenul?
- O iubesc. - O iubește.
Te-am invitat la micul dejun. Ăsta e prînzul.
Scuze. Am pierdut noțiunea timpului.
Oh, uh, da?
Ei, ce făceai în spate? Ceva fundulețe?
Nu, storceam țîțe.
Ești un drăcușor sexy, nu-i așa?
Ai transpirat ceva, nu, șmechere?
Ei, la ce te așteptai?
Adică, e o bucățică bună.
Iar el e un competitor de categorie grea.
Îl cunoști?
Nu-l cunoaște toată lumea? El e Roger Devereau.
El aranjează treburile în Chicago pentru toți mahării.
Adică, știi, e marele mahăr la Institutul de Artă, ceva în genul ăsta.
După cum spuneam, competiție foarte dură.
O să te iei de el?
Foarte bine. Să zicem, uh, 3:15?
În regulă.
George.
Te simți bine?
Care e problema?
- Dragă, care e problema? - Care e problema?
Cine pe cine a părăsit? Ultima dată cînd te-am văzut...
mergeai să-l vizitezi pe profesor.
- Hilly, profesorul e mort. Sînt sigur. - George...
Ascultă-mă. Am fost în camera lui dimineață, și nu era acolo.
Doi tîlhari tîmpiți îi căutau printre lucruri.
M-au scos din camera lui și m-au aruncat din tren.
- Te-au aruncat? - Ideea e că se uitau după ceva.
Nu știu ce, dar l-au ucis pe profesor pentru asta...
și acum sînt sigur că vor veni după tine.
Trebuie să coborîm din tren și să luăm legătura cu poliția.
- Nu, George, ai încurcat lucrurile. - Nu le-am încurcat.
Doar îmi fac griji pentru tine.
Bună, Roger. Ăă, el e prietenul meu, George Caldwell. Roger Devereau.
Ce mai faci?
George tocmai îmi spunea cum a fost aruncat din tren.
Oh, tu ești acela? Mă bucur să te văd. Te simți bine?
- Da, sînt bine. - Oh, astea sînt vești bune.
Cum mi s-a spus, am contactat poliția din Albuquerque...
și le-am spus să nu precupețească nimic să te pună în siguranță.
Reace... e ca un copil... a coborît din tren și a încercat să te găsească...
...să-ți spună că-i pare rău.
- Cum ai urcat din nou? - Cine e Reace?
El e cel care te-a aruncat din tren.
Trebuie să-l ții minte... un tip mare cu o lucrare dentară nu prea atractivă.
Țin minte, dar ce are el de a face cu dumneata?
Lucrează pentru mine. E șoferul meu.
Nu prea isteț, dar extrem de loial.
Și, natural, îmi asum responsabilitatea pentru toate acțiunile lui...
și voi plăti pentru orice pagube.
- Dar celălalt individ? - Hmm?
Am întîlnit alt bărbat dimineață. Și el lucrează pentru dumneata?
Oh, da, desigur. Nu știi întreaga poveste, nu?
Dimineață devreme, luam dejunul cu profesorul Schreiner...
...și voia să-mi arate niște hîrtii importante...
...în legătură cu cartea sa.
Dar, din nefericire, lipseau.
Așa că am căutat de două ori compartimentul lui...
...și în cele din urmă le-am găsit în valiza sa, la bagaje.
A fost un pic de supărare, dar dacă-l cunoști pe profesor...
știi că e cam uituc.
Domnule Devereau, sînt foarte derutat.
Nu înțeleg cum puteați lua dejunul cu profesorul Schreiner.
George crede că profesorul a fost ucis.
- Ucis? - Exact, noaptea trecută.
Asta e extraordinar. De ce ai crede asta?
Pentru că l-am văzut căzînd de pe acoperișul trenului chiar la fereastra sa.
- Era împușcat în cap. - Ai fost în compartimentul ăsta?
- Eram culcat chiar aici. - Eh...
Hilly, va trebui să mergi la compartimentul meu, să aranjezi.
Omul ăla, Whiney, nu știe ce face. Devereau.
Domnule Caldwell. permite-mi să ți-l prezint pe profesorul Schreiner.
- Profesorul Schreiner, George Caldwell. - Bună.
- Ce mai faceți? - Hmm. Ce ați făcut cu haina?
Domnul Caldwell e cel pe care Reace l-a aruncat din tren fără să gîndească.
Oh, da.
Tipul ăla idiot. Sper că nu ați fost rănit.
Nu, nu. Sînt în regulă.
Cred că eu sînt de vină pentru balamucul de dimineață.
La urma urmei, nimic din astea nu s-ar fi întîmplat...
dacă nu aș fi rătăcit scrisorile lui Rembrandt.
Ce anume?
Nu contează. Mă bucur mult că ești bine...
și ai reușit să ajungi înapoi în tren.
Oh, profesore? Profesore, am pus înapoi cît de mult... am pus înapoi...
Hei, cum ai ajuns aici?
Domnule Caldwell, permite-mi să-l prezint pe un asociat al meu, domnul Whiney.
Dacă e nevoie de scuze, sînt sigur că e gata să le ofere.
Păcat că Reace nu e aici să facă la fel.
Reace, tîmpitul ăla. A fost numai vina lui.
Eu căutam hîrtiile. Eu nu te-am atins, nu?
- Nu. nu. - Vezi?
A fost foarte agitat pentru mine. Cred că iau un scotch și mă întind.
De ce n-ai folosi compartimentul meu?
Mulțumesc. Așa o să fac. Hilly...
vrei să-l ajuți cu deranjul ăla?
Domnule Caldwell, mi-a făcut plăcere să vă întîlnesc.
Sper că restul călătoriei va fi mai puțin palpitant pentru amîndoi.
Să sperăm.
Ei, cred că m-am făcut rău de rîs dimineața asta.
- Nu, nu, de loc. - Nu, nu, așa este.
Doar mi-am băgat nasul în o mulțime de lucruri care nu mă priveau...
...și am venit cu tot felul de idei nebunești.
Aveai dreptate. Cred că îmi imaginam o mulțime de lucruri noaptea trecută.
Probabil de la șampanie.
Oh, George.
- Ei... - Uite.
- Stai să-ți curăț haina. - Oh, e în regulă.
Am alta. Ajungem mîine la Chicago...
și am făcut călătoria asta să muncesc puțin.
Așa că voi spune la revedere.
- Nu ai putea lua cina cu noi? - Oh, te rog.
Mulțumesc. Nu. Cred că voi mînca în cameră.
Zăvorul ăsta... pare să fie înțepenit.
O să aduc conductorul să-l repare imediat.
Ce pui la cale, iubărețule?
Bună, Bob Sweet.
- Bună, Bobby. - Ce mai faci?
- Ha? - Sînt în regulă.
Mai bine zis, ce mai ești? Un alcoolic în miniatură?
Știai că tunelul Blanard...
- ...a fost cel mai înalt punct pe traseu? - Da, știam asta.
Știi că atunci cînd ajungem acolo vreau să fiu și mai sus?
Numai să nu cazi, ha? OK?
Oh, nu. Am părăsit deja trenul ăsta odată.
- E de ajuns. - Da? Ce vrei să spui?
Noaptea trecută...
...chiar pe cînd eram pe cale să...
...o sărut pe frumoasa mea blondă...
...l-am văzut pe șeful ei atîrnînd în afara ferestrei.
Stai. L-ai văzut pe șeful ei, profesorul Schreiner, ha?
- El e. - Aha.
El e tipul.
Era împușcat în cap.
Știam că băusem...
...așa că am fost să-l văd pe profesor dimineața asta...
și l-am găsit pe tipul ăla ca o nevăstuică în camera lui.
- Edgar Whiney. - El e.
- De unde știi asta? - Oh, eu... știu. Doar știu.
Continuă, continuă.
Păi, apoi unul cît muntele cu o mină de aur în gingii...
...m-a apucat și m-a aruncat din tren.
Ce... Dar nu l-ai văzut pe profesor, nu?
Nu, l-am văzut. L-am văzut după amiaza asta.
- Unde? - În compartimentul lui Hilly.
Vezi, omul pe care l-am văzut astă-noapte a fost o halucinație.
- Cum arăta? - Cine?
Profesorul, știi, pe care l-ai văzut după amiaza asta.
Ca fotografia lui.
Ți-a... ăă... spus ceva?
De ce-mi pui toate întrebările astea?
- A spus ceva... - Nimic, nimic.
Era obosit și voia un scotch.
Nu ai gheață în băutură.
Asta este! Scotch! Ascultă.
Vezi, nu ai avut o halucinație.
Profesorul a fost ucis. Tipul pe care l-ai văzut după-amiază era un fals.
- Oh, nu. - Aha. Ascultă.
Am vorbit cu adevăratul profesor aseară. Serios.
Nu voia să aibă de a face cu domnul Devereau.
În afară de asta, e un obsedat de sănătate. Nu se atinge de alcool.
Oh, Bobby, doar pentru că ești vînzător de vitamine?
Mă cheamă Stevens. Sînt agent federal.
Lucrăm la cazul ăsta de doi ani și jumătate.
Păi, de ce-l urmărești pe profesor?
Nu-l urmăresc pe profesor. Îl urmăresc pe Devereau.
- Haide. Să mergem. - Stai o clipă. Dar Hilly?
Nu-ți face griji. N-o vor ucide pînă ajungem la Chicago.
Nu cred că vor încerca să te ucidă nici măcar pe tine. Haide.
Oamenii lui Devereau trebuie să-l fi adus pe profesor înapoi aici după 9:00 aseară.
- Cum ai ajuns la concluzia asta? - Pentru că l-am lăsat la ora 9:00...
...și pentru că ăsta e cel mai ușor loc de acces la acoperiș.
Cumva, trebuie să fi scăpat.
A ieșit pe scara asta, apoi a fugit spre spatele trenului înainte să-l împuște.
Nu te duci acolo sus, nu?
Aha. Tunelul Blanard e chiar în față.
Vino sus și ține de șase, bine?
În regulă, o să încerc.
Ce ai găsit?
Era agățată de un nit ieșit în afară.
Atunci am avut dreptate. Chiar l-am văzut.
Pariez că Devereau are deja cadavrul...
...ridicat și pus la păstrare undeva la rece.
Păcat. Era un bătrînel drăguț.
Dar de ce trebuia să-l omoare pe profesor?
Avea să fie deranjat de descoperirile din cartea profesorului.
Două din Rembrandt-urile institutului...
amîndouă cumpărate și certificate de Devereau...
...aveau să fie dovedite ca falsuri.
Profesorul avea dovada în posesia sa.
L-am întrebat aseară: "Care e dovada?"
Mi-a spus că va trebui să aștept pînă la conferință.
Și Devereau nu avea de gînd să aștepte.
Nu.
Cred că ideea era să-l răpească pe profesor...
apoi să-l omoare...
și apoi să-l înlocuiască cu o sosie...
...care ar rata conferința și ar discredita cartea.
Trebuie să găsim dovada.
Dar au dovada. Ei o au.
Asta căutau Whiney și ceilalți dimineață... scrisorile lui Rembrandt.
- Au spus că le-au găsit în valiză. - Mint.
Acela e primul loc în care s-ar fi uitat...
...înainte să înceapă să-i întoarcă camera cu fundul în sus.
Nu! Nu, profesorul le-a ascuns undeva...
...undeva simplu, ca o precauție cînd a aflat că Devereau e în tren.
Dumnezeule! Știu unde sînt! Haide! Haide!
Scrisorile lui Rembrandt.
Sfinte Sisoie! Cred că le-ai găsit.
Ăsta e articolul original, scris de băiat însuși, nu?
"Rembrandt Harmenszoon Van Rijn."
Aha. Presupunerea mea e că e un fapt...
...un fel de date în toate astea care dovedesc...
...acuzațiile făcute de profesor în cartea sa.
Apasî butonul pentru conductor, bine? Vreau ca mecanicul...
...să vorbească prin radio cu orașul următor.
Știi, e greu de crezut că un om a fost ucis pentru astea.
Ăsta e vîrful unui iceberg.
Știi avionul prăbușit în Cologne, Germania, anul trecut?
A fost specialitatea lui Devereau. O sută de oameni au murit acolo.
A fost doar ca să acopere implicarea sa în scandalul de la Galeria Metropolitan.
Știam că el e responsabil. Nu am putut să-l legăm de asta.
Scrisorile astea vor arunca în aer operațiunile lui multimilionare cu artă.
De asta era așa distantă. Probabil că era pusă la colț.
Vreau să ții minte că și tu ești în pericol.
Deja i-ai spus că l-ai văzut pe adevăratul profesor împușcat.
Da, i-am spus.
- Deci ce fac acum? - Vei fi responsabil pentru Hilly.
Coboar-o din tren în siguranță. Eu mă ocup de domnul Devereau.
- Vine tunelul. - Facem mișcarea cînd ajunge la Dodge City.
Foarte potrivit, nu?
Fum de armă la OK Corral.
Ce s-a întîmplat?
Bob, ce s-a întîmplat?
Pune... pune-le înapoi.
Haide, acum. Fă-o. Ia arma mea. Ia arma.
Ia arma mea. Haide. Dă fata jos din tren, OK?
Haide!
Știi, am sentimentul nostim că glonțul era pentru tine.
Măi să fie! Omul ăla e mort!
- Sfinte Sisoie, l-ai împușcat! - Nu am... Nu.
- Nu! Stai o clipă! - A fost împușcat!
Un om a fost împușcat!
Nu l-am împușcat eu!
Hei. Hei, nu ești...
Hei! Nu e mort!
Stai pe loc! Nu mișca, sau trag!
Ticălosule!
Oprește! Oprește!
Oprește!
Oprește! Alo!
Alo! Alo, vă rog! Stai un pic! Stai un pic!
Stai un... Haide, te rog! Oprește!
Te rog... Nemernicule!
Mulțumesc mult, Eddie.
Asta e, băieți!
Zburați-le capetele copiilor ălora!
- Scuzați-mă. - Doar o clipă.
Vai, uită-te la asta!
Bam! Bam, bam!
Whoo-hoo! Băiatul ăla e ceva, nu?
Oops. Reclamă.
- Acum, ce pot face pentru tine? - Vreau să raportez o crimă.
Ha?
O crimă. Un om a fost împușcat în Expresul Argintiu...
...și mai e o fată care e în mare pericol.
- Trebuie să oprim trenul. - Stai puțin. Spui că a fost împușcat un om?
Da.
Mamă-mamă! N-am mai avut o crimă pînă acum.
Stai jos. Ia o ceașcă de cafea.
Servește-te. Acum, uh, să vedem faptele.
Cum ai spus că te cheamă?
Caldwell. George Caldwell.
Sînt din Los Angeles.
L.A. OK. Cine a fost împușcat?
- De fapt, au fost doi. - Doi?
Da. Primul a fost Bob Sweet.
- Era agent federal sub acoperire. - Un federal? Nu zău?
Da. Și al doilea era un bărbat numit Reace. Eu l-am împușcat.
- Tu l-ai împușcat? - Da. El l-a împușcat pe Sweet.
- Pentru că Sweet era federal? - Nu, el credea că Sweet eram eu.
- Reace l-a ucis pe Sweet, și tu pe Reace? - Corect.
- Cu un harpon. - Cu... cu un ce?
Vezi, luasem arma lui Sweet, dar am scăpat-o...
așa că a trebuit să folosesc un harpon.
Uh, nu faci... nu putem chema pe cineva?
Stai un pic. Spui că l-ai ucis pe Reace cu un harpon?
Da. Voia să mă împuște el pe mine.
- Cu un harpon? - Nu, cu un glonț!
- El l-a împușcat pe profesor. - Cine l-a împușcat pe profesor?
- Reace! - Reace l-a împușcat pe Sweet!
- Și pe profesor. - Adică trei.
Oh, îmi pare rău, uitasem. Profesorul a fost împușcat seara trecută.
Uh, nu putem face asta mai tîrziu?
- Mai era altcineva? - Altcineva ce?
- Împușcat! - Nu. Nu.
Dar va fi în curînd dacă nu oprim trenul.
Te rog, doar ridică receptorul și sună-ți superiorii.
Spune-i că am scrisorile lui Rembrandt.
- De asta a fost împușcat profesorul. - Era cu federalii?
- Cine? - Tipul ăsta, Rembrandt.
Rembrandt e mort.
Mort? Deci sînt patru.
Ascultă, amice, sigur nu inventezi toate astea?
Sînt ofițer de poliție și am lucruri mai bune de făcut decît să ascult nostimade.
E linia mea fierbinte. Acum, nu te grăbi, pune-ți faptele în ordine.
Cînd mă întorc, vreau răspunsurile clare și la obiect.
Ai priceput? Și poți începe cu cine l-a împușcat pe Rembrandt.
Alo. Da.
Sînt Chauncey.
Nu zău!
Mamă-mamă! Stă chiar aici în biroul meu.
Exact.
A intrat aici zicînd tîmpenii despre împușcat oameni în tren, voia să mărturisească.
Am știut imediat că e sonat.
Oh, da. Nici o grijă. Am mai avut de-a face cu sonați.
Am înțeles.
Șerifule, îmi pare rău. Cred că eram cam agitat. Probabil ți-am părut nebun.
Oh, e perfect în regulă, domnule Caldwell.
Așa ai spus că te cheamă, nu? George Caldwell?
Aha. Ăă, cred că ar trebui să dăm telefonul ăla la Washington.
Dacă ei aud ce am de spus, vor opri trenul.
Oh, da. Băieții din Washington, sînt destul de isteți.
Te uiți la ei la TV? Bam, bam.
Șerifule, ascultă-mă! Ei știu totul despre Sweet și Devereau.
Cred că Expresul Argintiu va fi în Kansas într-o oră.
Am putea opri trenul la Scott City sau poate Dodge.
Gata, domnule! Ține mîinile unde sînt și nu vom avea probleme!
- Dă-mi ăla! - Nu trage.
"Nu trage"? Cretin idiot ignorant și ticălos prost!
Isuse Cristoase! Am mai întîlnit cretini în viața mea, dar tu îi întreci pe toți!
Treci acolo! Ce naiba crezi că fac?
Eu vin să ajut o fată care poate fi ucisă oricînd; tu te joci hoții și vardiștii!
Nu ai cum să scapi cu chestia asta!
Ia o... Ridică receptorul!
Ridică-l!
- Știm cine ești. - Despre ce vorbești?
Era șeriful districtului. Vin să te aresteze.
Să mă aresteze pentru ce?
Pentru uciderea unui vînzător de vitamine în Expresul Argintiu.
Nu era vînzător de vitamine. Era agent federal. Ar trebui să știe asta.
Numai pune arma jos și vino cuminte.
Ești depășit numeric. Nu ai cum să scapi.
Ce e asta?
E ajutorul meu.
- Ieși afară. - În regulă.
- Ieși afară! - Nu trage. Nu trage!
- Nu trage. - Ține mîinile jos. Ține mîinile jos.
- Unchiule Oliver, uite ce am! - Ține mîinile jos.
- Unchiule Oliver, are arma ta. - Mîinile sus!
Fața la perete. Mîinile sus.
- Toată regiunea știe despre tine! - Înapoi! Ține mîinile sus.
- Nu vor avea odihnă pînă nu te doboară! - Ține mîinile sus.
Unchiule Oliver, îți ia mașina!
Nu o să scapi cu chestia asta!
Unchiule Oliver! Unchiule Oliver, ți-a luat mașina...
Moose, mai scoate un cuvînt și îți rup gura!
J J.! J.J.!
Am... Am vești proaste pentru tine. Caldwell a evadat.
Aha, uite, să nu intrăm în asta acum.
A luat-o pe 350 în jos și-l putem opri înainte să treacă granița statală.
Corect.
Cretin idiot.
Rahat!
- Cine ești? - Sînt un hoț, omule.
Ia-o ușor. Nu o să te mai sperii.
Ce zici să-mi dai cheile. Aș vrea să dau cătușele jos.
Scuze.
Te-ai descurcat binișor acolo cu bătrînul Oliver.
- Ascultam. Pentru ce te caută, oricum? - Crimă.
Lasă-mă pe undeva, oriunde, OK?
- Nu mă amestec cu marele "C". - Nu opresc nicăieri.
- Știi drumurile de pe aici? - Aha.
Poate putem face un tîrg. Nu sînt criminal. Încerc să previn o crimă.
Dar cam într-un minut vom fi înconjurați de polițiști.
Dacă ne poți scoate de aici, ne faci amîndurora o favoare. Ce crezi?
Cred că mai bine faci dreapta aici și apoi stînga scurt.
Vin în față.
Isuse Cristoase, omule! Așa ți-ai ucis victimele?
- I-ai pus în mașină și i-ai scuturat? - Scuze.
Scuze pe naiba! Ești periculos.
Totuși dovedește un lucru. Nu faci asta de obicei.
- Nu, n-o fac. - În regulă.
Doar ia-o ușor. Preiau eu într-o clipă.
Nu mai fă mișcări bruște, bine?
O să verific la centru să aflu ce plan de joc au pentru seara asta.
A spus că vrea să urce înapoi în tren.
Trebuie să treacă în Kansas pe 120, 116 sau 350.
Acum, eu cred că dacă punem baraje pe drumurile astea, îl prindem.
Primul ar trebui să fie la intersecția Taubman cu 116.
- De ce încetinești? - E un camion în față.
Și, e un camion în față. Noi sîntem șmecherii!
Pornește sirena, aruncă-i pe hipioți de pe drum!
Bagă piciorul în ea! Mișcă!
Oh, Doamne!
Vrei să conduci tu un pic?
Mașina 36, comunică poziția. Mă auzi?
Mașina 36. Chauncey, mergem spre barajul...
...de la intersecția Taubman cu 116.
E bine, băieți. Mașina 45 e deja acolo.
O să facem blocaje duble în toate punctele.
Vechiul blocaj dublu, da? Asta e tot ce voiam să știu, Oliver.
Pune-ți centura, partenere. Nu ai de ce să-ți faci nici o grijă.
Am tupeul și am simțul.
Mai bine strînge-o mai bine. Strîns bine de tot.
Făceam asta tot timpul cînd eram acasă în Texas.
- Făceai ce? - Demolări de mașini.
Aud ceva venind, dar nu văd încă nimic.
E bine, băieți. I-am băgat la cutie acum.
Nu ai de gînd să încetinești?
Să încetinesc? Deschide ochii, omule, că acum te fac criminal de-adevăratelea.
La naiba! Băieți, feriți!
Alo, mașina 36! Ce naiba ați pățit, băieți?
Hei, Chauncey! Aici e Grover T. Muldoon!
Vrei să știi ce s-a întîmplat? Tocmai v-am tras-o!
V-am tras-o!
Nu știu. L-am întîlnit aseară. Nu l-am mai văzut pînă acum.
Asta ne-ai spus dimineață, și mi se pare din ce în ce mai greu de crezut.
- Dar e adevărul. - Este? Nu contează.
Cînd vine vremea, ne vom ocupa de domnul Caldwell.
Între timp, vom avea foarte multă grijă de tine.
- Ce faci? - Urmez planul. Tocmai m-am răzgîndit.
Ești nebun? Credeam că luăm Chevroletul din spate.
Chevroletul? Ăla e o prostie, omule! Asta de aici e pur-sînge.
Pur-sînge? O să-i spun asta judecătorului.
Nu-ți face griji de judecător. Asta ne va duce la Kansas City la timp.
Și, cum e cu pușcăria? Știi că biroul era chiar în fața noastră?
Vezi de paznic, bine? O să dureze doar o secundă.
Stai pe loc, negrule.
Hei! Ce mai faci, amice? Care e treaba?
- Îndepărtează-te de mașină. - Ascultam motorul. Sună chiar bine, omule.
- Are căptușeală? - Doar mișcă-te.
OK, o să mă mișc acum. Doar ia-o ușurel.
Am spus, mișcă-te!
Pur-sînge, ha? Pur-sînge!
Putem pleca acum?
Credeam că ești amator.
Ești un adevărat profesionist.
Un adevărat profesionist.
Omule, a fost frumos. Nu se pune nimeni cu tine.
- Oh, da. - Serios. Ești un tip rău tare.
Tot ce vreau e să ajung în Kansas City pînă dimineață.
Nici o grijă. Cu drăguța asta, vom fi în Kansas City.
Dormi puțin, căci sîntem în drum spre Kansas City!
Te gîndești la ea?
Aha.
Nebunia e că am întîlnit-o acum două nopți.
Așa e dragostea.
Mereu îmi pierd memoria cînd mă îndrăgostesc.
Cum spuneai, știi, doar urcăm în tren, o dăm jos...
...spunem poliției, îi lăsăm să se ocupe ei de restul.
Aha.
Aha, dar ce?
Doar sper că mai e în viață.
Pasagerul Hall...
vă rugăm prezentați-vă la biroul informații din nord.
Perfect! Avem 10 minute! Iau biletele.
Doar așteaptă aici!
- Tu ia biletele, și la revedere, George. - Descpre ce vorbești?
Aia.
E poza de pe permisul de conducere. Urăsc poza aia.
Da? De ce nu te duci acolo să le spui asta?
- E poliția? - Nu, sînt de la Protecția Consumatorului.
- Cum o să ne urcăm în tren? - Asta e o întrebare bună.
- Mai am arma. Pot face o diversiune. - Aha, zboară-ți creierii.
Stai. Am o idee. Vino cu mine.
Cît vrei pentru radio-ul ăla?
- Treizeci de dolari. - Îl luăm.
- Plătește-i omului. - Ce?
Plătește-i omului! Ai o pălărie tare acolo.
- Îți dau cinci dolari pe ea. - E a ta.
- Mulțumesc. Plătește-i omului. - Ce?
Plătește-i omului!
Și încă cinci pentru crema de pantofi.
- Ce ne trebuie crema de pantofi? - Nu discuta. Plătește-i omului.
Unu, doi, trei, patru. Patruzeci de dolari.
- Mulțumesc foarte mult. - Mulțumesc.
- Dacă mai vezi ceva ce vrei, fă-mi o ofertă. - Nu, mulțumesc.
- Uh, ce zici de o perie? - Nimic!
Nu poți să le cîștigi pe toate.
E cea mai tîmpită idee pe care am auzit-o vreodată.
Vrei să-i salvezi viața fetei? Atunci e asta sau sîntem morți.
Acum scoate-ți haina. Haide!
Nu pot să trec drept negru!
Mie-mi spui? N-am spus că o să te fac negru.
Am spus că o să te urc în tren.
Trebuie să-i facem pe polițiști să creadă că ești negru.
Nu o să meargă. Niciodată.
Ce, ți-e teamă că nu se mai ia?
Bună glumă. Foarte comic.
- Așa, ei? - Pot vorbi?
- Aha. - E o nebunie! N-o să meargă!
- Nu înțelegi? - Glumești? Uite la asta.
AlJolson a făcut un milion de dolari arătînd așa.
Acum, uite, încearcă tu.
Nu-ți face griji de ochi, pentru că vei purta ăștia.
Poftim.
Arată bine. Dă și pe frunte.
Pune jacheta mea pe tine.
Pe urmă trîntim șapca asta pe cap. Poftim.
În regulă, as sau doiar? Ești rău, omule! Arăți bine!
Acum, uite, ia radio-ul. Cînd ieși de aici, calcă precum Regele Rahat.
Ești rău! Pune radio-ul la ureche. O să ajute să-ți acoperi fața.
Doar mișcă-te cu ritmul muzicii. Mișcă-ți corpul în ritmul muzicii.
Asta e tot ce trebuie să-ți amintești, OK? Să te văd încercînd.
Pășește pe muzică. Pășește pe muzică. Aha.
Pășește pe muzică. Stop.
Cum se face că voi albii aveți fundul așa încordat, omule?
Cum o să ieși de aici cu fața bronzată și cu mers de alb?
Doar intră în muzică. Haide, George. Relaxează-te.
Ascultă ritmul. Lasă-ți picioarele să se miște.
Acum, fă-o! Poți s-o simți?
Tempo-ul e aici. Chiar înăuntru. Asta e tot ce ai de făcut.
Aha, acum încearcă! Nu-l simți?
Aha. Cere muncă, George. Cere o mulțime de muncă.
Știi asta? O să exersezi?
Omule, trebuie să exersezi, dar să fie relaxat!
Ascultă muzica. Urmărește ritmul. Auzi?
- Simți cum vine? Simți? - Am prins-o.
Vine? Aha, asta este.
O să iau biletele. OK? Mă întorc.
Lucrează la asta. Doamne, albii ăștia!
Haide, omule, dă drumul la niște mișcare!
Fii cool. Scutur-o, dar n-o sparge.
Asta e. Hei, omule, cum arăt?
Arăți beton, domnule. Mă simt beton!
Auzi? Mă simt ca soarele la miezul nopții.
Te-ai prins? Cară-te! La pămînt! La pămînt!
Mă simt bine! Mă simt ca lumea! Mă simt chiar ca lumea!
Asta e. Doar lasă șoldurile moi, dulceață.
Toți albii aveți fundul crispat. Aha, lasă fundul să miște.
Cară-te! Sînt un macaroni! La pămînt! Sînt regele!
Numărul unu, baby!
Ăă, ăă, nu sînt...
Hei, probabil ai mari necazuri, amice.
Dar, pentru numele lui Dumnezeu, învață să menții ritmul.
Ba ba ba, ba ba.
Rahat, ăsta e omul meu! Ăsta e omul meu!
Nu cred că reușim să trecem de polițai.
Trecem de polițai. Doar sper că nu vedem vreun musulman.
- Pe cine căutați? - Un tip alb.
Păi, dacă văd vreunul, o să vă anunț.
Atenție, vă rog.
Trenul AMRoad, Expresul Argintiu...
- ...pentru Chicago sosește la linia trei. - Ăsta e trenul pentru Chicago?
- Clasa întîi. Da, domnule. - Nu se permit vizitatori dincolo de porți.
Atenție, vă rog.
Domnul Mitchell este rugat să vină la biroul AMRoad.
În vagoane!
- A dispărut. - Sigur e compartimentul ei?
Da, desigur. Hei, stai puțin.
Unde sînt hainele mele? Toate hainele mele au dispărut.
- Sigur e compartimentul tău? - Sigur că sînt sigur.
Poliția trebuie să fi luat totul cînd au găsit cadavrul lui Sweet.
Trebuie să vedem dacă Hilly mai e în tren.
Cum o să facem asta, cînd tu nu poți părăsi compartimentul?
Mergi la camera profesorului fals.
E patru vagoane în spate, camera C.
Întreabă-l ce s-a întîmplat cu secretara lui.
Dă-mi arma.
Acum dă-mi portofelul tău.
- Ce nai... - Trebuie să mă deghizez... în conductor.
Știi, deghizările astea devin costisitoare.
Crima costă. Unde este?
Patru vagoane înapoi, camera C. Stai departe de belele.
- Hilly, ești bine? - George, atenție! Nu intra aici.
Ești în regulă?
Asta voiam să te întreb eu.
Îmi pare rău pentru capul tău. Nu m-aș fi întors în compartiment...
...dacă aș fi crezut că o să...
- Scrisorile lui Rembrandt. - Devereau le are.
Le-a găsit în haina ta.
Cred că am dat-o în bară.
Bietul George.
Am încercat să nu te implic, dar au venit ieri la mine...
...și mi-au spus că l-au ucis pe profesor...
...și dacă nu cooperez, mă omoară și pe mine.
M-am gîndit că fac cum spun ei și tu o să scapi.
Am fost fericită cînd ai scăpat, dar mă temeam că n-o să te mai văd vreodată.
George, eram așa speriată.
Și eu.
Eram speriat că nu vei fi aici.
Mi-a fost dor de tine, Hilly.
Ți-a fost? Și mie mi-a fost dor de tine.
- Geor... George. - Hmm?
Ai cremă de pantofi după ureche.
O să-ți explic mai tîrziu.
- Unde sîntem? - Tocmai trecem de canalul rîului Illinois.
Ei, ce mai faci? Sper că nu te-am lovit prea tare.
- Unde e Devereau? - Nu e perfect?
Tu vrei să-l vezi, și el vrea să te vadă pe tine.
Doamnele întîi, nu?
Intră.
Uh, te rog, ia loc. Fă-te comod.
Domnișoară Burns, ce mai faci?
Adu-ne cafea proaspătă, pîine prăjită și marmeladă pentru musafiri, vrei?
- Da, domnule. - Imediat.
M-am uitat peste corespondența pe care mi-ai adus-o...
...și, uh, e fascinantă.
Profesorul avea dreptate. E o descoperire remarcabilă.
Aproape sînt tentat să o distrug...
...dar pe de altă parte, mereu am avut o slăbiciune...
...pentru lucrurile frumoase.
În special cînd sînt originale.
Whiney, vrei să pui astea în seiful meu, te rog?
Nu cred că mai prezintă vreo amenințare. Nu?
Sper să nu fii prea dezamăgit dacă asta nu merge.
Oh, ba din contră, cred că va merge.
A fost un proiect foarte dificil, și am făcut o greșeală sau două.
Una a fost să-l aduc pe Reace ăla aici. Ce s-a întîmplat cu el?
- L-am împușcat. - Bravo ție. Probabil o merita.
L-ai pus să-l omoare pe profesor, nu?
Oh, nu. Oh, nu. Din contră.
A făcut-o din proprie inițiativă. O greșeală nefericită.
Știam că nu-l puteam ucide pe profesor pînă nu aveam scrisorile lui Rembrandt.
Deci a trebuit să inventez un scenariu unde, uh, profesorul a fost răpit...
...și un impostor i-a luat locul ca să-l discrediteze.
L-am fi ucis oricum, dar evadarea sa noaptea trecută a dat peste cap toată schema.
Intră.
Scuzați-mă, domnule. Totul e confirmat.
- Mașina va aștepta la Rockdale. - Bine.
Oh, domnule Caldwell, îl ții minte pe Johnson?
A jucat rolul profesorului...
...și ar fi făcut același lucru la Chicago, dacă era necesar.
Cît mai e pînă ajungem la Rockdale?
- Cam o oră și jumătate, domnule. - Mulțumesc, Johnson.
Acum rămîne doar să clarificăm cîteva puncte.
Referitoare la voi doi.
Deci am aranjat un scenariu unde ești responsabil de uciderea profesorului.
- De ce l-aș ucide pe profesor? - Să iei scrisorile lui Rembrandt.
Te-a descoperit și a trebuit să-l împuști pentru că a încercat să te șantajeze.
Ceea ce ne aduce mai mult sau mai puțin la zi.
Cu excepția faptului că în vreo 45 de minute...
...secretara de încredere a profesorului se va certa...
...cu partenerul/amantul ei... și-l va împușca.
Iar el moare...
...dar nu înainte de a o împușca pe ea.
Ah, ajunge cu vorbăria despre scenarii și comploturi.
Uh, bea o cafea cu mine, da?
Cafea, domnule?
- Mulțumesc. - Cartea profesorului tot va fi publicată.
Oh, da, într-adevăr, dragă. Dar fără scrisori...
Mă tem că va fi privită ca o nebunie a unui cîrcotaș.
Un fost cîrcotaș, mai exact.
Expresul Argintiu are unele părți proaste, dar încearcă totuși marmelada.
- Oferă o bucătărie excelentă. - Oh, mulțumesc, domnule.
Le voi spune băieților de la bucătărie. Vrem să vă facem pe plac.
- Cafea, domnișoară? - Nu, mulțumesc.
Nu spune prostii despre bucătărie.
- Steward? - E doamna ta, omule? E ceva de ea.
- Steward! - Ridică-te, mama. Să mă uit la tine.
- Steward! - Mm, mm, mm! Ai milă!
Steward, poți pleca.
- Încă un pic de cafea? - Nu, mulțumesc.
Jumătate de ceașcă? Oh, îmi pare rău, domnule.
- Uite ce am făcut. - Tu... Ieși din...
- Uite ce am făcut! - Negrotei ignorant!
Pe cine faci negrotei? Nu ne cunoaștem destul de bine să mă faci negrotei!
Îți zbor gustul din gură! Nici nu știi cum mă cheamă!
- Îți rup fundul! - Cine ești?
- Sînt un hoț. - E în regulă, Hilly.
E un prieten de-al meu.
- Bună. - Bună.
- Deci ăsta e marele om. - El e omul.
Acum nu mai spui nimic, domnule Mare.
Trebuie să admit că am cam rămas fără cuvinte.
Dar pe de altă parte, ar trebui să te avertizez...
...că ești un criminal și ești căutat de poliția din fiecare stat...
...și îți recomand să, uh, ai grijă.
Tu ești criminalul căutat de poliție în fiecare stat.
Omul pe care l-ai împușcat nu era vînzător de vitamine. Era agent federal.
Ești urmărit de doi ani.
De la prăbușirea avionului în Cologne, Germania...
...unde ai provocat moartea a o sută de oameni...
...doar ca să acoperi legătura ta cu scandalul de la Galeria Metropolitan.
Așa că de ce nu le-am da dovada pe care o voiau?
Să mergem și să luăm scrisorile lui Rembrandt.
Ridică-te.
Dacă insiști.
- Ridică-te, Whiney! - Doar fă cum spune.
Ia scrisorile, Hilly.
Domnule Caldwell, presupun că ești un om rezonabil...
...și că, la fel ca toți oamenii, pui un preț rezonabil pe viața ta.
- Încerci să mă mituiești? - Nu. Doar punctez că viața e scurtă...
...și un om deștept își protejează pariurile.
Nu poți apăra pariuri. Dacă am învățat ceva în călătoria asta...
...e că joci jocul și iei ce capeți.
Le-am găsit!
Vino aici, Hilly.
Prinde fata!
Ce crezi că e ăsta? Un western?
- Ce faci? - Încerc să ne salvez fundurile!
- Nu sar! - Se apropie un pod. Fii gata!
La naiba, nu sar! Deja am părăsit trenul de două ori!
- Fii gata! - Nu sar!
Uite acum! Hai!
Nenorocitule!
Rahat!
Nu din nou!
Ce o să facem acum?
Gata! Stați pe loc acolo!
Rahat.
Tocmai am vorbit cu Chaney. Va avea elicopterul gata în Rockdale.
Cam la cinci minute de gară.
Vom fi acolo în 46 de minute.
E vreun mod de a opri trenul ăsta între aici și acolo?
În afară de locomotivă, e o frînă de urgență în fiecare vagon.
Deconectează-le.
OK. Pe toate?
Da, pe toate. Și pe ea ia-o cu tine.
Haide.
Sînt ai dumneavoastră.
- Tu ești George Caldwell? - Vreți, vă rog...
Vreți doar să-mi spuneți... La naiba!
Vreți să-mi spuneți ce naiba căutăm aici și ce vreți de la mine!
- Ești George Caldwell? - Da, sînt George Caldwell.
- Vreau niște informații, și repede. - Nu l-am ucis eu pe Sweet.
Știm asta. Și dacă nu erai așa prost, îți dădeai seama...
că am plantat povestea de la știri pentru protecția ta.
Aveam oameni în fiecare oraș de la Dodge City încercînd să te ridice...
...în timp ce tu hoinăreai prin țară pierzînd timpul.
Nu știam că sînt agenți federali!
Ei, să vedem ce faci acum.
Ține.
- Cîți oameni are Devereau în tren? - Doi.
- Care e planul după ce ajunge la Chicago? - Nu merge la Chicago.
Coboară la Rockdale.
Mă temeam de asta. OK.
Matthews, aici!
Vom opri trenul înainte de Rockdale.
Cel mai aproape e... Harris MillJunction.
Contactează căile ferate. Spune-le să facă să pară ca un control de rutină la urgențe.
Bronsky să vină cu oamenii în elicoptere dinspre sud.
Coborîți toți pasagerii din tren, și nu vreau scăpări.
Ajungem acolo imediat ce putem. Caldwell, tu vii cu noi.
Steward, ce vrei să faci?
A fost o experiență zguduitoare. Aș vrea să merg acasă.
Duceți-l unde vrea. OK, băieți, luați puștile. Mișcare!
Caldwell, cartușele tale.
Să mergem!
Ce crede că o să fac cu ăsta?
Spargi cauciucurile trenului.
Mulțumesc pentru totul.
Plăcerea mea.
La naiba! Caldwell, ieși aici!
Dacă vreodată ai nevoie de ceva...
nu mă căuta pe mine.
Nu-i lăsa să te omoare.
Ia-o ușurel, ucigașule.
Stai liniștit.
Unde ai vrea să mergi, amice?
Păi...
Mi-am lăsat Jaguarul în Kansas City.
Nu știu, Frank, dar asta au spus.
Toată lumea coboară la Harris MillJunction.
Toată lumea coboară? OK, o să spun echipajului.
De ce opresc trenul?
Nu știu, domnule. Încearcă să facă un control de securitate.
E cel mai aiurea lucru pe care l-am auzit!
- Vor să coborîm din tren? - Aha.
- Hei, uite poliția! - Atenție la scară. Atenție la scară.
- Măi, să fiu... - Haide, înapoi!
Sînteți total incontrolabili. Știți asta?
- Poliția e aici. - Ce?
Conductorii cer tuturor să coboare din tren.
Chiar așa?
Continuați deplasarea către zona liberă, vă rog.
Acesta e un control de rutină. Nimeni nu este în pericol.
Vă rugăm cooperați pentru a putea termina investigația repede...
...să puteți urca înapoi și să plecați.
Vă rugăm, continuați să vă mișcați...
Pe aici, vă rog.
Scuzați-mă.
Da, scuzați-mă.
Toată lumea coboară, vă rog, domnule Devereau.
- Da. Ce se întîmplă? - Nu sîntem siguri.
Am primit un telefon de la poliție cerînd evacuarea tuturor.
- Poate e o amenințare cu bombă. - Cu bombă? Atunci mai bine coborîm.
Eu cobor, cu siguranță.
Pe aici, vă rog.
Stai cu ea.
Acoperă-ne de la fereastră. Vom porni locomotiva și ducem chestia asta la Rockdale.
Hei, ce faceți? Toți au plecat. Ce faceți cu puștile alea?
Ticăloșilor!
Au coborît toți, șefule, în afară de băiatul nostru.
Stai pe loc, Devereau!
- Rahat! - Ușurel, ucigașule.
Ce cauți aici?
Ce se întîmplă aici? Cine e responsabil?
Vrei să stai jos!
Pentru ce te-ai mai întors?
Uh... am uitat portofelul tău.
Oh, ce mai hoț ești și tu.
Asta e bătrîna ta, Hilly?
Aha.
OK, urmați-mă.
- Porniți locomotiva. - Nu putem face asta.
Tu, mișcă-te, pornește-o.
Domnule Devereau. Domnule Devereau!
Guido, vino cu mine!
Ține piciorul pe pedală.
- Haide! - Unde mergem?
Coborîm la următoarea oprire.
- Ce faci? - Ăsta e război.
Ai grijă la mecanic.
Stai jos!
- Ești bine? - Da.
Dar Grover?
Ești bine?
- S-a terminat? - Rahat!
Ferește!
- Ești bine? - Da, sînt în regulă.
Mai dă-mi o trecere.
Dă-mi o singură lovitură bună.
- Ce s-a întîmplat? - Nu te uita. Nu te uita!
În regulă, dă-mi Junction pe radio.
Spune-le că avem un tren scăpat de sub control.
Hei, intrăm în gară.
George, de ce nu am oprit? Ce se întîmplă aici?
Nu sînt sigur, dar nu cred că e cineva în locomotivă.
- Nici un șofer? - Exact.
Oh, Doamne! Whiney a tăiat toate cablurile de urgență.
Ce o să facem?
Păi, trebuie să găsim o cale să ajungem la locomotivă.
- Cum? - Acoperișul?
Așa cred. Haide!
- Cum merge? - Nu ne cred.
Uite, mecanicul probabil e nerăbdător să ajungă conform programului.
Sînt șeful Donaldson. Cine e acolo?
Sînt Jerry Jarvis. Sînt asistent controlor.
Asistent? Dă-mi-l pe șeful tău.
Uh, e la masă, dar sînt sigur că pot rezolva orice problemă aveți.
Nu e problema mea. Ai un mecanic mort...
...și un tren scăpat de sub control care va lovi Chicago în 15 minute.
- Ce o să faci cu asta? - Bine, o să verific la turnul de control.
Dar, uh, vedeți, e imposibil.
Dacă mecanicul e mort, cine conduce trenul?
- Ce se întîmplă? - Hei, te simți bine?
- Ascultă, e vreun mod... - Sfinte Sisoie! Ucigașul!
- Nu, e în regulă. - Ascultă-mă.
E vreo cale de a ajunge la locomotivă fără a trece pe acoperiș?
Nu e nici o cale de a ajunge la locomotivă, punct! De ce mergem așa repede?
Pentru că nu conduce nimeni trenul.
- Imposibil. S-ar opri. - Pare că ne-am opri?
Nu, la naiba, nu pare! Mai bine trag semnalul de alarmă.
- Cablurile de urgență au fost tăiate. - Hipioți nenorociți!
Am primit un raport de la turnul de control. Nu se vede vreun mecanic în cabină.
Minunat. Acum ai faptele. Mută un contact și trimite trenul în altă parte.
Asta e problema. Toate liniile sînt programate pe computer.
Schimbarea liniei Expresului Argintiu ar provoca doar ciocnirea cu alt tren.
Atunci ce naiba o să faci? Sînt oameni în trenul ăla.
Oh, nu. Vedeți, procedura standard...
într-o astfel de situație ar fi să deraiem trenul.
Să-l deraiem? În mijlocul cîmpului?
Da. De fapt, nu-mi pot asuma responsabilitatea. Mai bine îmi sun șeful.
Ar fi bine să faci ceva, idiotule, căci în 10 minute...
o să ai 200 de tone de locomotivă făcînd praf Central Station...
în drum spre Marshall Fields!
- Unde mergem? - Dacă vrei să oprești trenul, vino cu mine!
Hei, Jack, l-ai văzut pe Benny?
Uh, da, da. L-am văzut la cafenea, Jerry.
Acum ce trebuie să facem e să decuplăm vagoanele.
Trebuie să ridici bara aia, s-o întorci spre stînga.
Cînd se despart, vor desprinde conductele de presiune...
...și frînele
- Dar e periculos! - Imposibil, omule.
Apucă-mă de curea.
- Ce ai de gînd să faci? - Ghici!
L-ai văzut pe Benny?
Măi, e chiar micul Cezar de la căile ferate.
- L-ai văzut pe Benny! - Nu. Nu! Încearcă ușa următoare.
Care e problema?
Expresul Argintiu e scăpat de sub control. Ce facem?
Isuse! Va fi aici în patru minute!
Atenție, vă rog.
Vă rog, atenție.
Vă rugăm să mergeți spre cea mai apropiată ieșire cît mai repede.
Vă rugăm nu fugiți. Mergeți cît mai repede posibil spre cea mai apropiată ieșire.
Cei care așteaptă Expresul Argintiu...
pe linia cinci sînt rugați să elibereze zona imediat.
Este o urgență. Vă rugăm deplasați-vă spre cea mai apropiată ieșire unde un membru...
Ieșiți cît mai repede posibil.
Trebuie să părăsiți clădirea...
Am făcut-o! Am reușit! Am reușit, omule!
Sfinte Sisoie!
Salut, Chicago! Salut!
Trebuie să beau pentru asta!
Aha!
Nu știu ce crezi tu, dar eu data viitoare iau autobuzul.
Poate sînt eu nebun, dar arată de parcă rînjește.
Da, ca pisica după ce a înghițit canarul.
- Unde e Grover? - Nu știu.
Ușurel, ucigașule. Stai calm!
- Ce face? - E nebun.
Nebun? A prins cea mai bună idee.
- Să plecăm de aici să găsim un parc. - Un parc?
Aha. Vreau să mă așez pe iarbă...
și să mă înveți mai multe despre grădinărit.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania