DELICIOUS IN DUNGEON
Și asta e încuiată.
Dați-mi un minut!
O deschid eu una-două.
Am mers mult,
cred că ajunge pentru azi.
Îți merge mintea, Marcille, răspunzi cu burta!
N-am fost eu!
E firesc.
Am mâncat doar gustări azi.
Totuși, Laios, eu zic să nu ne oprim.
Azi n-am găsit altceva de mâncare decât gândacii-giuvaier.
Chiar dacă ne e greu, ar fi bine să ajungem la nivelul patru.
Monștrii sunt din ce în ce mai duri, pe măsură ce înaintăm.
N-ar fi bine să ne epuizăm.
Dar nu contează că ne epuizăm sau nu
dacă leșinăm de foame.
Fără forță fizică, însă, nu putem înfrunta monștri…
Am deschis-o.
Încăperea asta pare să fi fost o sală de mese.
Sigur au avut loc multe festinuri aici cândva.
Acum, însă, locul e bântuit de morți.
Până și șobolanii au dispărut.
Nu mănânc șobolani, ați înțeles?
Mă întreb oare de ce suntem mereu atacați de morți.
N-ar putea să ne atace un porc la proțap?
Nu vorbi prostii!
„Să ne atace”…
Dar chiar suntem…
atacați de mâncare!
Un tablou viu?
Ai grijă, Laios!
Ai stat prea aproape!
Era să te tragă!
Asta și voiam! Ar fi fost partea cea bună!
Ce?
Erau struguri în tabloul acela!
Cu alte cuvinte,
voiai să mănânci ce-i în tablou.
Exact. O idee grozavă, nu-i așa?
- În niciun caz! - Dobitocule!
- Tâmpitule! Ce-ai vrut să faci? - Știi ce înseamnă „iluzie”?
Știu că iluziile nu se pot mânca.
Dar poate totuși, dacă intru în tablou!
Vei sfârși ucis în tablou.
Exact!
În interiorul tabloului, ar trebui să putem interacționa!
Bine. Fă ce vrei!
Dar ai doar o singură încercare.
O să te legăm cu o frânghie.
Când ne faci semn, te tragem afară.
Pe care tablou să-l aleg?
Ăsta arată destul de bine.
Are multă mâncare delicioasă.
Bine, aleg tabloul acesta.
Au!
Hei, tu!
M-au și observat!
Sabia aia…
Armura ta arată ciudat,
dar faci parte din garda castelului, nu?
Ce?
Poftim, adu tu asta!
Pe bune, niciodată nu avem oameni destui!
Pe aici! Grăbește-te!
Privește, ce chip are! Sigur e isteț!
Da, nasul seamănă cu al tău.
Va fi un rege minunat într-o zi.
- Gata! Ce băiat bun! - Felicitări, Maiestate!
Nu mai sta degeaba!
Adu farfuria următoare!
- Pot să gust și eu? - Acum știu!
Delgal! Numele tău va fi Delgal!
Delgal, vei deveni un mare rege!
Nu-i a bună!
N-am reușesc să iau mâncare!
Scoateți-mă de aici!
Ne-a făcut semn!
Trageți tare!
Cum a fost?
Aproape am reușit să iau ceva de mâncare.
Dar situația nu era potrivită.
- „Situația”? - Asta te-a oprit?
Exact, situația era de vină!
Mai intru o dată!
Poate reușesc dacă situația se schimbă.
Cum adică, „se schimbă”?
Să vedem.
Trebuie să caut ceva mai lejer.
„Ceva mai lejer”?
Ce zici de asta?
E multă mâncare acolo, pare a fi o petrecere,
cineva chiar dansează fără haine.
Asta e! Intru!
Bețiv nătâng!
Cum îndrăznești, în fața regelui?
Dă-te jos de pe masă!
Lăsați-l!
Azi e nunta mea!
Iertați-l că s-a lăsat dus de val!
Dar, Prinț Delgal…
Delgal?
El e bebelușul din celălalt tablou?
Hai, dispari!
Era s-o pățesc!
Delgal!
Tată!
Mă bucur să văd ce frumos ai crescut.
Pentru viitorul regatului!
Tată!
A fost otrăvit!
Iau câteva și o să le savurez în liniște mai târziu.
Scuze!
Maiestate!
Ajutați-l!
Repede!
Elful acela, l-am văzut și în tabloul celălalt.
Poate e un bufon sau așa ceva.
Uitați, ce v-am adus!
De data asta, am adus mâncare…
Stați, ce? A dispărut toată!
Înseamnă că nu pot lua mâncare din tablou.
Se poate savura doar în tablou!
Din nou! Acum că știu, trebuie să gust din mâncarea aia!
MENIUL ÎNTREG AL CURȚII REGALE
Oare e o ceremonie de încoronare?
Ca acel prinț să poată prelua tronul.
Fie ca acest regat și poporul său să prospere veșnic!
E delicioasă!
Credeam că va avea gust de vopsea,
dar e un adevărat festin!
Încă o porție, vă rog!
Am mâncat pe săturate!
Sunt ghiftuit.
Acum mă întorc la ai mei!
Ce? Asta e…
- Tu nu ești de-al nostru! - Fir-ar!
Ce cauți aici?
Ai fost de față când s-a născut prințul, și la nunta lui.
Ce urmărești?
Vrei tronul?
Te fac scrum!
Tabloul!
S-a întâmplat ceva în tablou?
Aveau mâncare apetisantă din belșug.
Când să plec, după ce am mâncat pe săturate,
cineva și-a dat seama că nu-s de-al lor, m-a luat de gât,
și s-a înfuriat foarte tare.
Nu-i de mirare.
M-am speriat rău de tot.
Acum că mi-am revenit, mi-e foame din nou.
Cum? Am mâncat pe săturate, dar tot am stomacul gol!
Noi ce ți-am spus?
Era doar o iluzie!
Ne-ai irosit timpul!
Dar a fost delicioasă!
Oare aici era bucătăria?
Putem lua apă din încăperea alăturată,
și ne putem odihni puțin acolo.
Dacă nu-și făceai de cap cu tablourile,
am fi ajuns demult la nivelul patru!
Oare acela e un imitator?
Nici n-am observat cutia aia până acum.
Nu e la vedere, dar nici ascunsă nu e.
E pusă în așa fel încât să-ți atragă atenția.
Locurile astea le plac ticăloșilor ălora!
Haideți să ne odihnim puțin.
Bine.
Ești de acord, Chilchuck?
Sigur.
Cred că n-ar trebui să le spun.
Senshi și Laios sigur o să vrea să-l mănânce.
Așa, voi putea să deschid cutia eu!
Imitatori…
Nenorociții ăia mi-au dat de furcă de nenumărate ori!
Bine!
Nu are lacăt sau capcană!
Era încuiată, deci nu e un imitator!
Dacă o deschid din spate, sigur nu mă poate răni!
Fir-ar! Am uitat de capcană!
Imitatori afurisiți!
Ești bine?
Păreai căzut pe gânduri.
Te supără ceva?
Nu, nu chiar.
Sigur ești obosit.
Ești doar un copil.
Să-l lăsăm să doarmă, nu e nevoie să stea de pază.
Ți-am mai spus, nu sunt copil!
Câți ani ai?
Nu-ți spun!
Iar începi. Mereu ești așa.
Nu ne spui nici măcar de unde ești sau când te-ai născut.
Prefer să-mi separ slujba de viața personală.
Într-o zi, o să pierzi mult dacă o ții tot așa.
Sigur, cum zici tu.
Mi-e tot mai greu să rabd de foame.
Înainte, rezistam și două zile.
Mă duc să aduc apă din încăperea alăturată.
Hei, mototolule!
Mă duc după apă.
Vin cu tine.
Nu te obosi. Mă întorc imediat.
E periculos.
Mă duc doar dincolo.
Un gândac-monedă!
Poate e un cuib în apropiere.
Dacă mai găsesc câțiva, ne-am putea potoli foamea.
Nu vreau să par ca Laios, dar îmi plac gândacii-monedă.
Și ăștia se camuflează, ca și imitatorii,
dar sunt drăguți.
Hei!
Stai, aici e locul unde imitatorul…
Idiotule!
Ai uitat că ești mai greu dacă ai și apă la tine!
Să caut eu un mecanism care deschide ușa!
Sigur că nu ajung la el!
Să strig după ajutor?
Dacă mă aud ceva monștri, îmi pun prietenii în pericol.
Nu te speria!
Dacă nu mă întorc, Marcille va observa.
Oare o să observe? Probabil că nu.
Nu mă pot baza pe ea!
Nu te panica!
Să deschizi uși încuiate
e specialitatea ta, nu?
Ușile astea se pot deschide ușor dacă le înțelegi.
Sunt în siguranță până nu ating imitatorul.
Nu aud niciun ticăit,
deci nu are temporizator.
Văd niște butoane pe perete
și un mecanism care probabil declanșează sulițele.
Dacă greșesc ordinea butoanelor, vor ieși sulițele.
Cheia sigur e ce scrie de pe placa asta, dar…
E într-o limbă străveche și nu înțeleg.
Fir-ar, de-ar fi Marcille aici!
Totuși, pare ciudat de cunoscut…
Trebuie să-mi fac ordine în gânduri mai întâi!
Sunt trei butoane așezate în câte un colț.
De ce trei?
Oare trebuie să le apăs într-o anumită ordine?
E un buton și în spatele imitatorului!
Fir-ar! Nenorocitul încearcă să mă încurce la tot pasul!
Poate e un indiciu ascuns în cameră?
Sigur că nu.
Dacă apăs butoanele la întâmplare, voi sfârși străpuns.
Dar, fiind mic, poate reușesc să mă feresc.
Nu, e prea riscant.
Habar n-am ce să fac!
Poate ar trebui să stau nemișcat până în zori…
Deci aici erai!
Fir-ar…
Au!
Am scăpat…
Chiar că ești tare!
Imitatorii sunt drăguți întorși pe spate, când dau din picioare.
Poți să-ți dai seama ce sex au dacă îi întorci.
Îmi tot vin în minte informațiile inutile auzite de la Laios!
Să-l întorc pe spate?
Vezi să nu!
Ce-o fi, o fi!
Au!
Oare ceilalți mă caută, acum c-am scăpat?
Ce?
Deci asta era goală?
Faci mișto de mine?
Ce?
Mesajul ăsta…
Asta scria și pe placă!
Acum înțeleg mesajul!
Repede!
- Est! - Ori de câte ori răsare soarele…
- Vest! - Și luna se scufundă…
- Nord! - Ca stelele nemișcate…
Sud!
Fie ca vântul norocului să-ți sufle mereu din spate!
S-a deschis!
Chilchuck nu se mai întoarce!
Chilchuck!
Iartă-mă!
N-am murit, bine?
Ce-i asta?
Tu ai făcut asta, Chilchuck?
Bravo!
Sigur.
Ce imitator mișto!
Un imitator, zici?
N-am mai gătit cu așa ceva!
Nu mi se pare normal să-l mâncăm!
Nu-ți face griji, Marcille.
Imitatorii în sine nu sunt otrăvitori.
Pot fi toxici, în funcție de alimentația lor,
dar, dacă le scoți organele digestive, sunt comestibili.
Cum să fie comestibili?
Las-o baltă, Marcille.
N-ai cu cine vorbi!
Dar eu nu mănânc așa ceva, oricum ar fi!
Punem multă apă la fiert,
adăugăm sare.
Punem imitatorul, acoperim oala,
și așteptăm.
Când e fiert,
e gata!
IMITATOR FIERT
E greu să scoți carnea.
De ce nu încerci cu mânerul?
Nu merge. Așa, doar împing carnea și mai adânc.
Da.
Chilchuck, dă-mi una din chestiile alea!
Chestiile alea?
Una din cheile false pe care le cari după tine mereu.
Cheile false.
Ai înnebunit?
Le putem dezinfecta în apă clocotită.
Nu asta e problema!
Stai!
Așa iese ușor!
Gustă!
E foarte bun.
E foarte gustos.
Carnea de pe spate și cea de pe picioare sigur ar fi bune împreună.
Mă așteptam să fie mai bun.
Se spune că glanda digestivă a crabilor pustnici are gust rău.
Dar de ce nu ne-ai spus despre imitator?
Am amintiri neplăcute cu ei.
Aș prefera să nici nu mă ating de ei.
Am făcut și eu greșeli.
M-am panicat la gândul că ar putea mânca gândacul-giuvaier.
Imitatorii nu mănâncă gândaci-giuvaier.
Ce?
Din contră, gândacii-giuvaier se hrănesc cu imitatori.
Când dau de un imitator,
intră în cutie prin crăpătură și depun ouă.
După ce larvele eclozează în cutie, se dezvoltă hrănindu-se cu imitatorul.
La maturitate,
sunt deseori confundați cu giuvaiere adevărate,
iar ei trec la următoarea etapă de viață.
Faci mișto?
Termină, bine?
Așa-ți trebuie, dacă nu-mi spui câți ani ai.
Nu știi că ai mult de pierdut dacă ai secrete față de prieteni?
Haide, spune-mi câți ani ai!
Anul…
„Anul…”?
Anul acesta împlinesc 29 de ani.
Atunci chiar că nu mai ești un copil. Ce plictisitor!
Nu m-aș fi gândit că ești așa de tânăr.
Atunci ce-ar fi să-mi spui și tu câți ani ai?
Asta urăsc eu la cursele lungi!
Ce?
Domnule… Chilchuck…
Termină!
Azi, savurezi un monstru,
dar mâine ai putea ajunge hrana cuiva chiar tu!
Mâncare de temniță.
Mâncare de temniță!
Subtitrarea: Timea Ficzay