Дивись вниз! Дивись вниз!
Не дивіться їм в очі.
Дивись вниз! Дивись вниз!
Ти тут, поки не помреш.
Сонце палюче.
Внизу спекотко як в пеклі!
Дивись вниз! Дивись вниз!
По переду 20 років.
Я не зробив нічого поганого.
Боже, вислухай мою молитву.
Дивись вниз! Дивись вниз!
Богу байдуже.
Я знаю, вона чекає.
Я знаю, вона буде мені вірна.
Дивись вниз! Дивись вниз!
Вони всі забули тебе.
Коли я вийду на волю, то не повернусь. (через свій труп)
Дивись вниз! Дивись вниз!
Не дивіться їм в очі.
Як довго, Господи, перш ніж
ти дозволиш мені померти?
Дивись вниз! Дивись вниз!
Ти завжди будеш рабом.
Дивись вниз! Дивись вниз!
Ти стоїш у своїй могилі.
Негайно приведіть мені в'язня 24601.
Ваш строк закінчився і умовно-дострокове звільнення розпочато.
Ти знаєте, що це означає?
Так, це означає, що я вільний.
Ні.
Це означає, що ти отримав свій жовтий квиток на погуляти.
- Ти злодій. - Я вкрав буханець хліба.
Ти пограбував будинок.
Я розбив віконне скло.
Дитина моєї сестри була близька до смерті.
- А ми голодували.
- Ти будеш голодувати знову, якщо не дізнаєшся значення закону.
Я знаю сенс тих
дев'ятнадцяти років, раба...
закону.
П’ять років за те, що ти зробив.
Решта тому, що ти намагався бігти.
Так, 24601.
Мене звуть Жан Валжан.
А я Жавер!
Не забувай моє ім'я.
Не забувай мене...
“24601.
Дивись вниз! Дивись вниз!
Ти завжди будеш рабом.
Дивись вниз! Дивись вниз!
Ти стоїш у своїй могилі.
Свобода моя.
Земля нерухома.
Я відчуваю вітер.
Я знову дихаю.
І небо прояснюється.
Світ прокидається.
Я п'ю воду, як чистий смак.
Ніколи не забуду змарновані роки.
І не прощу їх за те, що вони зробили.
Вони винні...
кожен з них.
День починається,
а тепер подивимось ..
що цей новий світ зробить для мене.
Йди з відси. Я заплачу тобі за день.
Збери свої речі та йди геть.
Ви дали мені половину того, що отримують інші.
Ця жменька олова не варта мого поту!
Ти порушив Закон - і люди це бачуть.
Чому ти маєш заробляти, як чесна людина, як я?
І тепер я знаю, як відчувається свобода, тюремник завжди за твоїми п’ятами.
Це закон.
Цей папірець у мене в руці, що змушує мене проклинати всю країну.
Це закон.
Наче проклятий, я йду вулицею...
як бруд під їхніми ногами.
Заходьте, сер, бо ви стомлені.
І ніч холодна так.
Хоча наше життя дуже скромне...
що ми маємо, ми повинні ділитися.
Тут є вино, щоб оживити вас.
Є хліб, щоб зробити вас зміцнити.
Є ліжко щоб відпочити до ранку.
Відпочинок від болю і всього поганого.
Він дав мені поїсти, і дав левову частку.
Срібло в моїй руці коштувало вдвічі більше, ніж я заробив.
Всі ці 19 років, життя у відчаю
і все ж він мені довіряв.
Старий дурень мені довіряв, він зробив трохи добра.
Я зіграв вдячного кріпака і подякував, як слід.
Але коли будинок затих, я встав вночі.
Взяв срібло...
і втік!
- Розскажи преподобному свою історію. - Давай подивимось, чи він буде вражений.
- Ти був тут учора ввечері. - Ти був гостем у чесного єпископа.
А потім з християнської доброти, коли він дізнався про твою біду...
Ти стверджуєш, що він подарув ось це срібло.
Саме так.
Але, друже, ти так рано пішов.
Напевно, ти щось забув.
Ти забув, я дав тобі і це.
Чи не залишив ти найкраще?
Тож, месіє, ви можете відпустити його
бо цей чоловік сказав правду.
Я дякую вам за служку
і хай благословить вас Господь.
Але пам’ятай це, мій брате.
Побач в цьому вищий план.
Ти маєш використати це дорогоцінне срібло
щоб стати чесною людиною.
За свідченням мучеників
пристрастю і кров’ю
Бог воскресив вас із темряви.
Я купив твою душу для Бога.
Що я зробив? Любий Боже, що я зробив?
Став злодієм в ночі, став псом що втік.
Чи впав я так глибоко, і година вже така пізня...
що нічого не залишається, крім кричати від ненависті?
Крики в темряві, яких ніхто не чує.
Тут я стою на переломі років.
Якщо є інший шлях, я пропустив його двадцять довгих років тому.
Моє життя було війною, яку ніколи не можна було перемогти.
Вони дали мені номер і вбили Валжана,
коли мене прикували і залишили помирати.
просто за крадіжку хліба.
Але чому я дозволив цій людині
торкнутися моєї душі і навчити мене любові?
Він поводився зі мною як ніхто інший.
Він повірив в мене, він назвав мене братом.
Він обіцяв Богу мою душу.
Чи це можливо?
Бо я прийшов ненавидіти світ.
Цей світ, який мене завжди ненавидів.
Візьми око за око.
Перетвори своє серце на камінь.
Це все, заради чого я жив.
Це все, що я знав!
Одне його слово, і я повернусь...
під вієм, на стійці.
Натомість він пропонує мені мою свободу.
Я відчуваю свій сором усередині себе, як ніж.
Він сказав мені, що в мене є душа.
Звідки він знає
який дух приходить, щоб рухати моє життя?
чи є інший шлях?
Я досягаю.
але я падаю...
і ніч наближається...
..як я дивлюсь у порожнечу, у вир свого гріха.
Зараз я втечу зі світу, зі світу Жана Валжана.
Жан Валжан зараз ніщо!
Треба почати іншу історію!
В кінці дня ви на день старіше.
І це все, що ви можете сказати про життя бідних.
Це боротьба, це війна.
І немає нічого, що можна дати.
Ще один день стоячи на краю. Навіщо це?
На один день менше, щоб жити.
Зрештою вам ще на один день холодніше.
І сорочка від холоду не рятує
І праведні поспішають повз.
Вони не чують, як Маленькі плачуть.
І зима настає швидко, готова вбити.
Один день ближче до смерті.
Зрештою настає ще один день.
А сонце вранці чекає сходу.
Як хвилі, що розбиваються об пісок.
Як буря, яка прорветься будь-якої секунди.
У країні голод.
І розплата прийде
і буде вона пекельна.
Зрештою!
Зрештою ви отримаєте нічого за нічого.
Сидячи на своїх сраках рівно, хліба не купиш.
Вдома є діти, і їх треба годувати.
І вам пощастило мати роботу.
І в ліжку.
А ми розраховуємо на благословення.
Ви бачили, як бригадир димить сьогодні?
З його страшним подихом і блукаючими руками?
Це тому, що Маленька Фантін не дає йому проходу.
Погляньте на його штани, ви побачите, що там стоїть.
Зрештою це ще один день.
Маючи в кишені достатньо, щоб вистачило на тиждень.
Заплатіть орендодавцю, оплатіть магазин.
Продовжуйте тягти стільки часу, скільки зможете.
Продовжуйте тягти, поки не впадете.
Або знову крихти зі столу.
Ну, вам доведеться заплатити за життя...
зрештою.
А що ми маємо тут, маленька невинна сестричко?
Давай, Фантін, давай усі новини.
- Дорога Фантіне, ти мусиш надіслати нам більше грошей.
"Твоїй дитині потрібен лікар, немає часу чекати".
Віддай мені цей лист. Це не твоя справа.
З чоловіком вдома і трохи на стороні.
Чи є тут хтось, хто може присягнути перед Богом ..
їй нема чого боятися, їй нема чого приховувати?
Що це за сутички? Хтось розійме цих двох?
Це Фабрика, а не цирк.
А тепер давайте, пані, заспокоїмось.
Мій бізнес залежить від репутації. Я мер цього міста.
Я вірю що ви розберетеся з цим і будьте так терплячі, як тільки можете.
Тепер хтось каже, як це почалося.
Зрештою вона розпочала це.
Є дитина, яку вона ховає в якомусь маленькому містечку.
Є чоловік, якому вона повинна заплатити.
Ви можете здогадатися, як вона підзаробляє.
Можна покластися на заклад, що вона
заробляє сплючи то тут, то там.
І начальникові це не сподобалось би.
Так, це правда, є дитина, а дитина - це моя дочка.
І її батько кинув нас, залишивши нас.
Зараз вона живе з чоловіком-корчмарем та його дружиною
і я плачу за дитину. В чому проблема?
Зрештою вона не буде нічим іншим, як неприємностями.
І є проблеми для всіх, коли є проблеми для одного.
Поки ми заробляємо свій насущний хліб, вона - це та, яка засунула руки в масло.
Ви повинні викинути шльондру, інакше нам всім кінець.
Це нам доведеться платити...
зрештою.
Я міг би знати, що сука може вкусити.
Я міг би знати, що кішка мала кігті.
Я міг би здогадатися про твою Маленьку таємницю.
Ах так, доброчесна Фантін...
яка тримає себе такою чистою.
Ти була б причиною, я не сумнівався...
будь-якої проблеми тут.
Ти граєш незайману у Світлі, але не потребуєте спонукань вночі!
Вона сміялася з вас, поки була з своїми чоловіками.
Вона не буде нічим іншим, як бідою знову і знову.
- Ви повинні звільнити її сьогодні. - Звільни дівчину сьогодні!
Так, моя дівчино.
Іди геть!
Були часи, коли чоловіки були добрими.
Коли їхні голоси були ніжними...
і їхні слова приємними.
Був час, коли кохання було сліпе
і світ був піснею
і пісня була захоплюючою.
Був час...
Потім все змінилось на гірше.
Мені наснився сон про минуле
коли надія була великою, а життя варте щоб жити.
Я мріяла, що любов ніколи не помре.
Я мріяв, що Бог буде прощати.
Тоді я була молода і не боялася
коли мрії створювались, використовувались і марнувались.
Не було боргів на виплату.
Жодної пісні не співаної, жодного вина неспробуваного.
Але тигри приходять вночі
з їхніми голосами, тихими, як грім,
коли вони розривають вашу надію
як вони перетворюють вашу мрію на сором.
Він спав літом біля мене.
Він наповнив мої дні нескінченним дивом.
Він узяв моє дитинство своїм кроком
але його не стало, коли настала осінь.
І все-таки я мрію, що він прийде до мене.
Що ми проживемо роки разом.
Але є мрії, яким не судилося втілитися.
І бурі бувають, які ми не можемо пережити.
Я мріяла, яким буде моє життя
не це пекло в якому я живу.
Все не так як я сподівалася.
Тепер життя вбило цю мрію
Я мріяла.
Я відчуваю запах жінок, відчуваю їх у повітрі.
Думаю, я кину якір у цій гавані.
Прекрасні дами, понюхайте їх крізь дим.
Сім днів у морі можуть змусити вас зголодніти.
Навіть кочегарам потрібено трошки відпочити (покочегарити).
Прекрасні дами, чекають укусу.
Чекають клієнтів, які приходять лише вночі.
Прекрасні дами, готові до роботи.
Стоячи або лежачи або будь-яким способом взагалі.
Вигідні ціни це ті що вздовж стіни.
Яке гарне волосся.
Які гарні локони у тебе.
Як тобі пощастило.
Це коштує сентім, люба.
Я візьму багато.
Не чіпай мене! Залиш мене!
Давай домовимось.
Я дам тобі за все десять франків.
- Просто подумай. - Це виплать мій борг.
- Тільки подумай про це. - Що ще я можу зробити? Це виплатить борг.
Десять франків можуть врятувати мою бідну Козетту.
Старі, молоді чоловіки, приймайте їх, коли вони приходять.
Гавань щурів та алейних котів і різних покидьків.
Бідні , багатії, лідери країни.
Побачите їх без штанів, не такі вони і величні.
Для цього потрібні лише гроші.
Прекрасні дами, за малу плату.
Отримують багато клієнтів, але вони ніколи не залишаються надовго.
Давай, капітане, ти можеш не роззуватися.
Яка різниця якщо дівчини не відмовить?
Легкі гроші, лежачи на ліжку.
І вони не бачать твоєї ненависті.
Хіба вони не знають, що займаються коханням з уже мертвою?
Ось щось нове, я думаю, я спробую.
Підійди ближче, ти. Я хочу побачити що купую.
Звичайна ціна лише за один шматочок твого пирога.
Я вас не хочу. Ні, ні, месьє, відпустіть мене.
Це трюк? Я не заплачу більше.
Ні, зовсім ні.
А у тебе характер, мала курва.
Яка нахабна!
З тортом як і з усіма продуктами.
Клієнт заздалегідь бачить, що він отримує.
Шльондра не має права казати ні: "Так пане" чи "Ні пане".
Нема у повії права вибирати з ким йти танцювати.
Я вб'ю тебе, байстрюк, якщо наважишся!
Навіть повія, що на дні, не буде з таким щуром!
Кажіть швидко, що трапилося? Хто що бачив і чому і де?
Нехай він дасть повний опис, нехай відповість Жаверу.
У цьому гнізді повій і гадюк нехай говорить той, хто все це бачив.
Хто тут вдарив цю хорошу людину?
В чому суть скандала?
Жавере, ти не повіриш!
Я переходив через парк...
коли ця повія напала на мене.
Ти бачиш, вона залишила мені цю подряпину (мітку).
Вона відповість за свої дії, коли ви складете повний звіт.
Будьте впевнені, месьє, що вона відповідатиме перед судом.
Є дитина, яка мене дуже потребує.
Будь ласка, месьє, вона такого зросту.
Святий Боже, чи немає милосердя?
Якщо я піду до в'язниці, вона помре!
Я чув такі протести кожен день протягом двадцяти років.
Вже досить обговорень.
Збережи своє дихання і збережи свої сльози.
Чесна робота, єдина винагорода, це спосіб догодити Господу.
Хвилинка твого часу, Жаверте. Я вірю в історію цієї жінки.
Але, месьє мер...
Ви виконали свій обов'язок, хай йде. Їй потрібен лікар, а не тюрма.
Але, месьє мер...
Чи може це бути?
Де вона залишиться...
ця дитина без друга?
Я вже бачив ваше обличчя.
Покажи мені якийсь спосіб допомогти тобі.
Як ти прийша до цього горя
в такому місці, як це?
Месьйо, не знущайтеся зі мене зараз, я молюсь.
Це досить важко. Я втратила гордість.
Ви дозволяєте своєму бригадиру відправляти мене геть.
Так, ви були там...
і відвернулися.
Я ніколи не робила нічого поганого.
Це правда, що я зробив...
Моя донька близька до смерті.
..невинної душі?
Якщо вгорі є Бог...
Якби я знав лише тоді.
..замість цього він дозволив мені померти.
Клянусь Богом моя місія щойно розпочалася.
Я її виконаю.
Але, месьє мер...
Я її виконаю.
Але, месьє мер!
Я її виконаю.
Як таке може бути?
Я не вірю в те, що бачу.
Чоловік вашого віку, щоб був таким сильним, як ви.
Спогади повертаються.
Ви змусили мене згадати людину...
з минулого.
Людина, яка порушила умовно-дострокове звільнення.
Він зник.
Вибачте мене, сер, я б не наважився.
Скажіть, що повинні. Не залишайте там.
Я знав лише одного хто може робити те, що ви зробили.
Він в'язень з групи робітників (об'єднані ланцюгами). Він бігає вже десять років.
Але він не міг бігати безкінечно. Ми знайшли його схованку.
І його щойно заарештували, і він сьогодні буде в суді.
Що ж, звісно, він тепер це заперечує, це можна очікувати від злодія.
Але він не міг вічно бігати, ні, навіть Жан Валжан.
Він думає, що той чоловік це я. Він впізнав його з одного погляду.
Того незнайомця, якого він знайшов, цей чоловік міг би стати моїм шансом.
Чому я повинен рятувати його? Чому я маю втручатися?
Коли я зайшов так далеко і так довго боровся.
Якщо я скажу, мене засудять.
Якщо я промовчу...
Я буду проклятий.
Я господар сотень робітників. Усі вони дивляться на мене.
Чи можу я від них відмовитись? Як би вони жили, як би я не був вільним?
Якщо я скажу, мене засудять.
Якщо я промовчу...
Я буду проклятий.
Хто я?
Чи можу я засудити цю людину на рабство?
Робити вигляд що не бачу його агонії?
Цей невинний, з моїм обличчям...
кого судять замість мене? Хто я?
Чи можу я завжди ховатися?
Прикидатися, що я не той чоловік, яким був раніше?
І чи має моє ім’я, доки я не помру, бути не більше як алібі?
Чи повинен я брехати?
Як я можу бути відвертим зі своїми ближніми?
Як я можу коли-небудь знову чесним з собою?
Я знаю, що моя душа належить Богу. Я уклав цю угоду давно.
Він дав мені надію, коли надії не стало.
Він дав мені сили для подорожі.
Хто я?
Я Жан Валжан!
І так, Джаверте, ти бачиш, що це правда.
Цей чоловік несе на собі вину не більше, ніж ти.
Хто я?
24601!
Козетта, стало так холодно.
Козетта, вже давно час спати.
Ти грала цілий день
і незабаром настане ніч.
Прийди до мене, Козетта, світло згасає.
Хіба ти не бачиш, як з’являється вечірня зірка?
Підійди до мене і відпочинь упершись об плече.
Як швидко хвилини минають і кожної хвилини холодніше.
Поспішай, ще один день вмирає.
Хіба ти не чуєш, як плаче зимовий вітер?
Там темрява, яка настає без попередження.
Але я заспіваю тобі колискові і розбуджу вранці.
О, Фантін, наш час уже закінчується.
Але, Фантін, я клянусь своїм життям.
Подивіться, пане, де всі діти граються.
Будь впевнена...
Будь завжди в мирі.
Моя Козетта...
Буде жити під моїм захистом.
Візьміть її зараз.
У твоєї дитини буде все.
Добрий пане, ви прийшли від Бога на небі.
І ніхто ніколи не зашкодить Козетті, поки я живу.
Візьміть мою руку
ніч стає все холоднішою.
Тоді я зігрію тебе.
Візьміть мою дитину
Я віддаю її під вашу опіку.
Вкрийся від бурі.
Заради Бога, будь ласка, залишайтеся, поки не засну
і скажіть Козетті, що я її люблю і побачу, коли прокинусь.
Валжане, нарешті ми бачимо один одного.
Месьє Ле Мер, ви будете носити інший ланцюжок.
Перш ніж вимовити ще одне слово, Джавер...
перед тим, як ти знову мене прикуєш, як раба
Послухай мене, я повинен щось зробити.
Ця жінка залишає за собою страждаючу дитину.
Немає нікого, крім мене, хто може вступитись.
В ім’я милості, мені потрібні лише три дні.
Тоді я повернусь, я даю своє слово.
Тоді я повернусь.
Ти мабуть думаєш що я божевільний!
Я полював на тебе протягом багатьох років.
Люди, як ти, ніколи не змінюються.
Людина, як ти.
- Думай про мене що хочеш. - Такі люди, як я, ніколи не можуть змінитися.
- Існує обов'язок, на який я присягнув. - Такі люди, як ти, ніколи не можуть змінитися.
- Ти нічого не знаєте про моє Життя. - Ні, 24601.
- Все, що я зробив, це вкрав трохи хліба. - Мій обов'язок перед законом.
- Ти нічого не знаєте про світ. - Ти не маєте прав.
- Ти швидше побачиш мене мертвим. - Іди зі мною, 26401.
- Не раніше, ніж я побачу, що ця справедливість здійснена. - Тепер колесо обернулось.
Жан Вальжан зараз ніщо.
- Я попереджаю тебе, Жаверт. - Смієш говорити зі мною про злочин...
- Я все ще сильніший. - ..і ціну, яку ви мали заплатити.
- В мені ще є сила. - Навіть] людина народжується в гріху.
- Мої перегони ще не розпочалися! - Навіть] людина повинна вибрати свій шлях.
- Я попереджаю тебе, Жаверте. - Ви нічого не знаєте про Жаверта.
- Немає нічого, на що я б не наважився. - Я народився в тюрмі.
- Якщо мені доведеться вбити тебе тут... - Я народився з таким негідником, як ти.
- «Я зроблю те, що маю зробити. - Я теж з низів.
І тому я клянусь тобі сьогодні ввечері...
Тобі нема де сховатися.
Твоя дитина буде жити під моєю опікою.
Де б ти не ховався.
І я підніму її до світла.
Клянусь тобі, я буду там.
На хмарі є замок.
Я люблю ходити туди уві сні.
Там не треба підмітати підлогу.
Не в моєму замку на хмарі.
Є кімната, в якій повно іграшок.
Є сотня хлопчиків та дівчаток.
Ніхто не кричить і не розмовляє занадто голосно.
Не в моєму замку на хмарі.
Там леді, вся в білому,
тримає мене і співає колискову.
Вона гарна і м’яка на дотик.
Вона каже: "Козет, я дуже тебе люблю".
Я знаю місце, де ніхто не загубився.
Я знаю місце, де ніхто не плаче.
Плакати взагалі не дозволяється.
Не в моєму замку на хмарі.
О, допоможіть, здається, я її зараз чую!
І я далеко від того щоб закінчити підмітати, чистити та шліфувати підлоги.
О, це вона...
Це мадам!
А тепер подивіться, хто тут!
Сама Маленька пані.
Знову вдає, що була жахливо хорошою.
Краще не дозволяй мені ловити тебе на ухилянні від обов'язків.
Краще не впадай на очі.
Десять гнилих франків, які мені присилає твоя мати.
Що на це можна купити?
А тепер візьми це відерце, моя маленька мадемуазель.
І піди набери води з криниці.
Нам ніколи не слід було приймати тебе у першу чергу.
Яку дурню ми зробили!
Що мати, що дочка, покидьки з вулиці!
Все ще тут, Козет?
Твої сльози нічого тобі не принесуть.
Я ж казав тобі, принеси води з криниці в лісі.
Будь ласка, не відправляйте мене на самоті.
Не в темряві самостійно.
Досить цього!
Або я забуду бути доброю.
Ти чула моє прохання, і я ніколи не прошу двічі.
Ласкаво просимо, месьє, сідайте і зустрічайте найкращого корчмара в місті.
Що стосується решти, то всі вони шахраї
дурять гостей та податкову.
Рідко ви зустрінете таких чесних людей, як я.
Живу та працюю, щоб робити добро...
господар закладу, сама чарівність.
Готовий з тремтінням і відкритою долонею.
Розкажу соковиту історію, яка трохи розважить.
Клієнти високо оцінюють bon viveur (приємне життя)
Радий зробити друзям послугу, доброта безкоштовна.
Але ніщо вам нічого не приносить. Все має невелику ціну.
Господар будинку, хранитель зоопарку.
Готовий звільнити їх за монетку чи дві.
Додати води у вино, щоб було по більше.
Піднімаю їхні дрібні речі, коли вони не можуть добре бачити.
Всі люблять господаря, кожному близький друг.
Я роблю все, що люди хочуть. Ісусе, не дай померти.
Господар будинку, швидко впадає в очі.
Ніколи не хоче, щоб перехожий пройшов повз нього.
Слуга для бідних, дворецький для великим.
Добрий друг, філософ і товариш на все життя.
Для всіх хороший компаньйон, усім шанувальник.
Але зачиніть валізи. Ісусе, бо я обдеру вас до нітки!
Увійдіть, месьє, кладіть речі.
Розв’яжіть черевики і відпочиньте після подорожі.
Це важить тонну. Подорож це прокляття.
Але тут ми прагнемо полегшити ваш гаманець.
Тут варять гусака.
Тут жир смажиться.
І нічого не залишається поза увагою, поки я не буду задоволений.
Їжа незрівнянна, їжа неймовірно правдоподібна.
Змішайте це в м’ясорубці і зробіть вигляд, що це яловичина.
Нирка коня, печінка кота.
Наповнити ковбасу тим і цим.
Клієнтам завжди дуже раді.
Люкс для наречених зайнятий.
Розумна ціна, плюс трошки додатково.
Брати плату за вошей, додатково за мишей.
Два відсотки за те, що двічі подивився в дзеркало
Тут маленький шматочок, там маленька частинка.
Три відсотки за сон з закритим вікном.
Щодо зміни цін, я знаю безліч хитрощів.
Як все збільшити, шматочок за шматочком.
Ісусе, дивовижно як це росте!
Господар будинку, швидко впадає в очі.
Ніколи не хоче, щоб перехожий пройшов повз нього.
Слуга для бідних, дворецький для великим.
Добрий друг, філософ і товариш на все життя.
Чудова компанія для кожного, дає їм усе, що має.
Брудна зграя гусей, Ісусе, яка купка вилупків!
Колись я мріяла, що зустріну принца.
Але, Боже Всевишній, ви бачите, що сталося з тих пір?
Господар будинку не вартий моєї слини.
Добрий друг, філософ і лайно на все життя!
Хитрий Маленький мозок, звичайний прихильник Вольтера.
Думає, що він великий коханець, але не такий він і великий.
Який жорстокий трюк природи
Дав мені таку вош.
Бог знає, як я змарнувала життя з байстрюком в цьому домі!
Господар будинку...
Майстер-півтора!
Добрий друг, філософ.
Не сміши мене!
Слуга для бідних, дворецький для великих.
Лицемір, жаба і алкоголік.
Усі благословіть господаря, Усі благословіть його подружжя.
Усі підніміть склянку...
Підніміть його до дупи господаря!
Усі підніміть келихи за господаря цього дому!
Я знайшов її блукаючу в лісі, маленьку дитину.
Я знайшов її тремтячу в тіні.
І я тут, щоб допомогти Козетті.
І я віддам будь-який борг, який ви вважаєте необхідно заплатити.
Я заплачу те, що повинен заплатити
щоб забрати Козетту.
Що робити? Що сказати?
Невже ви заберете наш скарб від нас?
Який самоцвіт, така перлина.
Поза рубінами - наша Маленька дівчинка
Як можна говорити про борг?
Не будемо торгуватися за любу Козет.
Дорога Фантін, пішла у той світ.
Ми зробили для твоєї дитини те, що найкраще?
Ділився нашим хлібом, ділився кожною кісткою.
Ставилися до неї, як до своєї.
Ти йдеш додому з нами, дівчино?
Ваші почуття дуже сильні, сер.
І я полегшу момент прощання.
Не будемо говорити ні про торги, ні про кістки, ні про жадібність.
Тепер, можна сказати, ми домовились?
Це було б чесно.
Якби вона так часто не хворіла.
Дорогенька крихітка, нам дорого коштувала.
Ліки багато коштують, мосьє.
Не те щоб нам шкода грошей.
Це не більше, ніж ми, християни, повинні робити.
Ще одне, маленька деталь.
Є погані люди.
Не ображайтесь, будь ласка, подумайте...
ваші наміри можуть бути не правильними.
Більше ні слів, ось ваша ціна.
П’ятнадцять сотень за вашу жертву.
Прийди, Козет, прощайся.
Будемо шукати місце більш дружнім небом.
Дякую обом за Козет.
Не займе у вас занадто багато часу, щоб забути.
Погляньте вниз і побачите жебраків біля ваших ніг.
Погляньте вниз і проявіть милість, якщо зможете.
Погляньте вниз і побачите підмітання вулиці.
Подивіться вниз, погляньте вниз, на ближнього.
- Як справи? Мене звати Гаврош.
Це мої люди, тут моє місце.
Мало є на що дивитись, нічого шикарного.
Нічого того щоб вас зацікавило.
Це моя школа, моє вище суспільство.
Тут, у нетрях Сен-Мішеля.
Ми живемо на крихтах скромного благочестя.
Наліт на зубах, та якого біса...
Думаєш, що ти бідний, думаєш, що вільний?
Йди за мною...
Йди за мною!
Погляньте вниз і проявіть милість, якщо зможете.
Подивіться вниз, погляньте вниз, на ближнього.
Що ти тут забула? Бродиш навколо мене?
Якщо тут новенька, дівчино, тобі ще вчитись.
Слухай, ти стара дурепа(кажан), божевільна крята відьма!
Принаймні, я даю клієнтам задоволення.
Я знаю, що ти даєш. Даєте їм всю віспу.
Розповсюджуєш навколо свою отруту, поки вони не опиняться в коробці!
Не звертай увагу на стару корову. Рухайся, Мадлен.
Раніше вона була не краще, поки гонорея не дійшла до мозку!
Коли це закінчиться? Коли ми будемо жити?
Щось має статися зараз чи щось прийде.
Прийде, прийде, прийде, прийде...
Де лідери країни?
Де люди, які керують цією виставою?
Лише одна людина і це Ламарк,
говорить за людей тут, що внизу.
Дивіться що їдять наші діти, допоможіть в скруті.
Щось для скоринки хліба, в ім’я Святого Ісуса.
В Господнє свято ім'я. В його ім'я, в його ім'я...
Ламарк хворіє і швидко в'яне.
Не витримають тижня, кажуть так.
Як довго до судового дня
з усім гнівом на землі?
Перш ніж ми схуднемо ще на розмір?
До появи барикад.
Погляньте вниз і проявіть милість, якщо зможете.
Подивіться вниз, погляньте вниз, на ближнього.
Там, у темряві...
втікач, що біжить,
впав від Бога.
Впав від благодаті.
Боже, будь моїм свідком,
Я ніколи не поступлюсь, поки ми не зіткнемось віч-на-віч.
Поки ми не зіткнемося віч-на-віч.
Він знає свій шлях у темряві.
Моя дорога Господня.
Ті, хто йде шляхом праведних
матимуть свою винагороду.
І якщо вони впадуть, як впав Люцифер...
полум'я, меч!
Зірки...
у вашій безкінечності
неможливо підрахувати,
наповнюєте темряву порядком і світлом.
Ви вартові...
мовчазні і надійні,
дивитесь вночі.
Вартуєте вночі.
Ви знаєте своє місце на небі.
Ви тримаєте свій курс і свою мету.
І кожен у ваш сезон повертається і повертається
і завжди так само.
І якщо ти падаєш так, як падав
Люцифер, ти падаєш у полум'я!
Так і повинно бути, бо так
написано на порозі до Раю
що ті, хто хитається і хто падає...
повинен заплатити ціну.
Господи, дозволь мені знайти його.
Щоб я побачив його в безпеці за ґратами.
Я ніколи не відпочину до того часу.
Цим я клянусь.
Цим я клянусь зірками.
У Нотр-Дамі підготовлені секції.
На вулиці Бак вони напружуються на повідку.
Студенти, робітники, усі, як річка все біжить.
Як течія припливу, Париж приходить на наш бік.
Час наближається.
Тож поруч з ним ворушиться кров у їх жилах.
І все ж, обережно.
Не дозволяйте вину вдарити вам у мізки.
Ми будемо битися з армією, це небезпечні хлопці.
Це озброєї люди, з якими ми ніколи не могли зрівнятися.
Це тут легко сидіти і в уяві бити їх, як мух.
Але Нацгвардію буде важче зловити.
Нам потрібен знак, щоб згуртувати людей,
щоб закликати їх до зброї, приготувати до бою.
Маріус, ти пізно.
Що не так сьогодні? Ти виглядаєш так, ніби бачив привида.
Трохи вина, і скажи, що відбувається.
Привид, кажеш, привид, можливо.
Вона була для мене просто як привид.
Хвилину там, а потім її не стало.
Я здивований і уважно слухаю.
Нарешті Маріус закохався?
Я ніколи не бачив його о-о-а-а.
Ви говорите про битви, які потрібно виграти
і тут він приходить як Дон Жуан.
Це краще, ніж опера!
Пора нам усім вирішити, хто ми.
Ми зараз боремося за право на ніч в опері?
Ви запитували себе, яку ціну можете заплатити?
Це просто гра для багатих юнаків?
Колір світу змінюється день у день.
Червона, кров розлючених чоловіків.
Чорний, темний віків минулих.
Червоний, світ, що ось-ось настане.
Чорна, ніч, яка нарешті закінчується.
Якби ви були там сьогодні ввечері, ви могли б знати, як це виглядає.
Буде вражений до кісток і захопити подиш.
Якби ти був там сьогодні ввечері, ти також міг би знати...
як ваш світ може бути змінений лише одним спалахом світла.
А те, що було правильним, здається неправильним.
Те, що було неправильним, здається правильним.
Червоний!
Я відчуваю свою душу у вогні.
Чорний!
Мій світ, якщо її немає.
Червоний!
Колір бажання.
Чорний!
Колір відчаю!
Маріус, ти вже не дитина.
Я не сумніваюся, що ви це добре
розумієте, але зараз є вища мета.
Хто дбає про твою самотню душу?
Ми прагнемо до більшої мети.
Наше Маленьке життя взагалі не має значення.
Червоний!
Кров розлючених чоловіків.
Чорний!
Темрява минулих віків.
Червоний!
Світ, котрий скоро світатиме.
Чорний!
Ніч, яка нарешті закінчується!
Ну, Курфейрак, у нас є вся зброя?
Фейлі, Комбефер, наш час закінчується.
Грантере, відклади цю пляшку!
Чи є у нас необхідні рушниці?
Дай мені трохи бренді, і я їх уб'ю подихом!
У Сент-Антуані вони з нами усі.
У Нотр-Дамі вони роздирають каміння.
- Двадцять рушниць - як нові. - Слухай!
Двадцять зарядів кожному.
- Слухай мене! - Удвічі більше, ніж у Порт-Сент-Хмарі.
- Слухайте, усі! - Сім стволів у Сент-Мартіні!
Генерал Ламарк помер!
Ламарк мертвий.
Ламарк, його смерть - це година долі.
Людина від народа.
Його смерть - знак, якого ми чекаємо.
У день його похорону вони вшанують його ім'я.
Цей клич дійде до кожного вуха.
У смерті Ламарка ми розпалимо полум’я.
Вони побачать, що день спасіння вже близько.
Час настав.
Давайте з радістю зустрінемо це з мужністю та вболіванням.
Вийдемо на вулиці, не сумніваючись у серці,
але ликуючим криком. Вони прийдуть всі.
Вони прийдуть, коли ми позвимо!
Так! Так!
Ви чуєте, як люди співають, співаючи пісню розлючених чоловіків?
Це музика людей, які не будуть рабами знову.
Коли биття вашого серця відбивається биттям барабанів
є Життя, яке має розпочатися, коли настане завтра.
Ви приєднаєтесь до нашого хрестового походу? Хто буде сильним і буде стояти зі мною?
Поза барикадою є світ, котрий Ви бажаєте бачити?
Тоді вступайте в бій, який дасть вам право бути вільним!
Ви чуєте, як люди співають, співаючи пісню розлючених чоловіків?
Це музика людей, які не будуть рабами знову.
Коли биття вашого серця перегукується з биттям
барабанів, Життя має розпочатися, коли настане завтра.
Ви дасте все, що можете дати, щоб наш прапор зміг просунутися вперед?
Хтось впаде, а хтось буде жити.
Ви встанете і ризикнете?
Кров мучеників напоїть луки Франції.
Ви чуєте, як люди співають, співаючи пісню розлючених чоловіків?
Це музика людей, які не будуть рабами знову.
Коли биття вашого серця перегукується з биттям барабанів
Життя має розпочатися, коли настане завтра.
Як дивно, це відчуття, що моє життя нарешті розпочалося.
Ця зміна - чи справді люди можуть так швидко закохатися?
Що з тобою, Козет?
Ти занадто довго була сама?
Так багато незрозумілих речей...
так багато речей...
невідомо.
В моєму житті
існує стільки запитань та відповідей, що якимось чином здаються неправильними.
В моєму житті...
бувають випадки, коли я ловлю
в тиші зітхання далекої пісні.
І це оспівує світ, який я прагну бачити.
Поза зоною досяжності, мене чекає лише шепіт.
Він знає, що я жива?
Чи знаю я, чи справжній він?
Він бачив те, що я бачив?
Він відчуває те, що я відчуваю?
В моєму житті...
Зараз я вже не самотня, любов у моєму житті так близька.
Знайди мене зараз...
знайди мене тут.
В моєму житті...
вона вибухнула, як музика ангелів, Світло сонця.
І моє життя, здається, зупиняється так, ніби
щось закінчилося, а щось навряд чи розпочалося.
Епоніна, ти Друг, який привів мене сюди.
Завдяки тобі я єдиний із богами, а небо поруч.
І я ширяю світом, який є новим, вільним.
Кожне сказане слово - це кинджал у мені!
В моєму житті...
ніде не було такого, як він.
Де б він не був.
Якби він запитав...
Я була би його.
В моєму житті...
є хтось, хто торкається мого життя.
Чекає поруч.
Чекає тут.
Серце, сповнене любові.
Серце, сповнене пісні.
Я все роблю неправильно!
О, Боже, від сорому, я навіть не знаю твого імені.
Шановна мадемуазель, не скажете?
Скажете?
Серце, сповнене любові.
Ні страху, ні жалю.
Мене звати Маріус Понтмерсі.
А моя Козета.
Козетта, я не знаю, що відповісти.
Тоді не видавати звуку.
Я загубився.
Мене знайшли.
Серце, повне світла.
Ніч яскрава, як день.
І ти ніколи не повинена йти.
Козет, Козет ...
Це ланцюг, який ми ніколи не порвемо.
Чи я сплю?
Я не сплю!
Серце, сповнене любові.
Він ніколи не був моїм, щоб втратити.
Серце, повне вас.
- Навіщо шкодувати про те, чого не могло бути? - Один єдиний погляд, і тоді я знав.
Я теж це знала.
Ці слова він ніколи не скаже.
Не для мене.
Від сьогодні...
Не для мене, не для мене.
Кожен день, його серце...
- Бо це не сон. - ..повне любові.
- Він ніколи не почуватиметься так. - Зрештою, це сон.
Це його лігво. Я бачив цю стару лисицю поблизу.
Він тут сам пособі. І живе тихо.
Я відчуваю тут прибуток.
Десять років тому він прийшов і заплатив за Козетту.
Я продав її за копійки. Пора повернути борг.
Це буде коштувати йому дорого.
Мені байдуже. Кого грабувати?
Ділимо гроші, закінчуємо роботу!
Ти закрий рота! Дай мені свої руки.
Що у нас тут?
Що це за дівка?
Це твоя нахабна Епонін. Ти не знаєте свою власну дитину?
Чому вона сердиться на тебе?
Епоніна, іди додому. Ти тут не потрібна.
Нам тут досить людей і без тебе.
Я знаю цей будинок, кажу вам.
Тут для вас нічого немає.
Просто старий і дівчина
Вони живуть звичайним життям.
Не заважай. Яка ж нахабна!
Бережіть, юна панно, тобі є що сказати.
- Вона стає м'якою. - Буває з усіма.
Іди додому, Поніне, іди додому. Ти на шляху.
Я буду кричати. Я попереджу їх.
Один маленький крик, і ти будеш шкодувати про це протягом року!
Який палавер! Яке абсолютне задоволення спостерігати за
тим, як кішка та її батько сваряться за кістку на вулиці.
А ні звуку!
Ну, я сказала тобі, що я це зроблю, я сказала тобі, що я це зроблю...
Ти почекай, моя дівчино, ти будеш сумувати цієї ночі.
Я змушу тебе кричати. Ви будете кричати добре!
Залиште її мені, не чекайте.
Біжіть каналізацією, сховайтесь.
Це твій крик відправив їх геть.
Ще раз Понін рятує день.
Дорога Козетта, мій друг Понін...
привила мене до себе, показала дорогу.
Хтось поруч, Нехай нас не бачать.
Хтось тут!
Боже мій, Козетта, я почув крик у темряві.
Я почув на вулиці крик і розлючені голоси.
Це був мій крик, який ти чув, тату.
Я боялася того, що вони можуть зробити.
Вони втекли, почувши мій крик.
Козет, моя дитино, що буде з тобою?
Троє чоловіків, яких я побачила за стіною.
Троє чоловіків у тіні, рухались швидко.
Це застереження для всіх нас.
Це тіні минулого.
Мабуть, Джаверт, він нарешті знайшов мою схованку.
Я повинен забрати Козетту до того, як вони повернуться.
Ми втекти від тіней, які ніколи не дозволять нам жити спокійно.
Завтра до Кале, а потім корабель через море.
Поспішайте, Козет. Підготуйтеся йти і більше не кажи нічого.
Завтра ми вирушаємо.
Швидше, Козетта. Пора зачинити чергові двері і прожити ще один день.
На один день більше.
Інший день, інша доля.
Це безкінечна дорога до Голгофи.
Ці чоловіки, які, здається, знають мій злочин, неодмінно прийдуть вдруге.
- Ще один день. - Я не жив до сьогодні.
Як я можу жити, коли ми не разом?
На один день більше.
Завтра ти будеш за світами.
І все-таки з тобою мій світ розпочався.
Ще один день сам.
Чи зустрінемось колись ще?
Ще один день я йому байдужа.
Я народився, щоб бути з тобою.
Яке було у мене життя.
І я клянусь, що буду вірним/ною.
Але він ніколи мене там не бачив.
Ще один день перед грозою.
Чи слідкую я, куди вона йде?
На барикадах свободи.
Чи приєднатись там до своїх братів?
Коли наші ряди починають формуватися.
Чи залишаюся я, і чи наважуюсь?
Займеш своє місце зі мною?
Час зараз!
День вже тут!
Ще один день...
Ще один день до революції. Ми розіб’ємо його в зародку.
Я приєднаюся до цих Маленьких школярів.
Вони будуть в крові.
На один день більше.
Дивіться, як вони розбігаються. Ловіть їх, коли впадуть.
Ніколи не знали свого щастя, коли все було безкоштовним.
Ось маленька деталь.
Більшість з них і так мерці, нема чого й сумувати.
Одного дня до нового початку.
Високо підніміть прапор свободи.
Кожна людина буде королем.
Кожна людина буде королем!
Існує новий світ для переможців.
Є новий світ, який потрібно перемогти.
Ви чуєте, як співають люди?
Моє місце тут. Я воюю з тобою!
Ще один день!
Я не жив до сьогодні.
Як я можу жити, коли ми розлучилися?
Ще один день!
Завтра ти будеш за світами.
І все-таки з тобою мій світ розпочався.
Завтра ми будемо далеко. Завтра - судний день.
Завтра ми дізнаємось, що готує наш Бог на небі.
Ще один світанок...
Ще один день...
Одного дня...
більше!
І зараз я знову зовсім одна, нікуди звернутися, ні до кого піти.
Без дому, без друга, без обличчя, з яким можна привітатися.
І ось уже ніч, тепер я можу повірити, що він тут.
Іноді я гуляю одна вночі, коли усі інші сплять.
Я думаю про нього, і тоді я задоволений компанією, яку складаю.
Місто лягає спати, і
я можу жити в голові.
Самотня...
вдаючи, що він поруч зі мною.
В повній самоті...
Я гуляю з ним до ранку.
Без нього я відчуваю його обійми.
І коли я заблукала, я закриваю очі, і він мене знаходить.
Під дощем тротуар блищить, як срібло.
Усі вогні туманні в річці.
У темряві дерева сповнені зоряного світла.
І все, що я бачу, це він і я на віки віків.
І я знаю, що лише в думках я
розмовляю з собою, а не з ним.
І хоча я знаю, що він сліпий, я
все ще кажу, що для нас є спосіб.
Я люблю його, але коли ніч
закінчується, його вже немає.
Річка просто річка.
Без нього світ навколо мене змінюється.
Дерева голі і усюди, на вулицях повно чужих людей.
Я люблю його, але кожень день я вчусь.
Все своє життя я лише прикидалася.
Без мене його світ буде продовжувати обертатися.
Світ, повний щастя, якого я ніколи не знала.
Я кохаю його.
Я кохаю його...
але сама.
Червона, кров розлючених чоловіків.
Чорний, темний віків минулих.
Червоний, світ, що ось-ось настане.
Чорна, ніч, яка нарешті закінчується.
Тепер ми зобов'язуємось провести цю барикаду.
Нехай вони прийдуть у своїх легіонах, і їх зустрінуть.
Вірте собі і не бійтеся.
Давайте дамо їм гвинти, які вони ніколи не забудуть!
Тут воно починається.
І якщо я повинен загинути в боротьбі за свободу...
де бої найважчі, там і я буду!
Нехай приходять, якщо наважуються!
Ми будемо там!
Так!
Ви на барикадах, слухайте це!
Ніхто не приходить допомагати тобі битися!
Ви самі по собі!
У вас немає друзів.
Здаватися...
свою зброю або помри!
Прокляті їх попередження, проклята їхня брехня.
Вони побачать, як люди піднімаються!
Прокляті їх попередження, проклята їхня брехня.
Вони побачать, як люди піднімаються!
Слухайте, друзі, я зробив, як сказав.
Я був на їхній стороні. Я порахував кожну людину.
Я скажу, що можу.
Краще попередити, у них є армія на запас, і наша небезпека реальна
Нам знадобиться вся наша хитрість, щоб підвести їх до п’яти.
Мати віру.
Якщо ви знаєте, які їхні рухи, ми зіпсуємо їх гру.
Є способи боротьби людей.
Ми подолаємо їх силу.
Я підслухав їхні плани.
Сьогодні ввечері нападу не буде.
Вони мають намір голодувати нас, перш ніж розпочати належний бій.
Зосередьте свою силу, вдаріть нас справа.
Брехун!
Доброго вечора, шановний інспекторе. Чудовий вечір, мій дорогенький.
Я знаю цього чоловіка, мої друзі, його звати Інспектор Жаверт.
Тож не вірте жодному слову, яке він каже, бо жодне з них не правда.
Це лише показує, що можуть робити Маленькі люди.
І Малі люди знають, коли Маленькі люди б’ються...
ми можемо виглядати легкими підборами, але у нас є якийсь укус.
Тому ніколи не б’йте собаку, бо він просто щеня.
Ми будемо битися, як двадцять армій, і не здамося.
Тож вам краще бігти за прикриттям, коли щеня підросте.
Браво, Маленький Гаврош, ти найкращій!
То що ми будемо робити з цією змією в траві?
Зв’яжіть цього чоловіка і відведіть до таверни.
Люди вирішать вашу долю, інспекторе Жаверте.
Візьміть покидька зараз і розстріляйте його!
Давайте подивимось цей диявольський танець!
Ви зробили б те саме, інспекторе, якби ми дали вам можливість.
Візьміть цього чоловіка, проведіть його. Є робота, яку нам доводиться робити.
Не засмучуйтесь, месьє Маріус...
Я не відчуваю болю.
Маленький дощ...
Навряд чи мені зараз зашкодить.
Ти тут.
Це все, що мені потрібно знати.
І ти збережеш мене в безпеці
і ти будеш тримати мене поруч
а дощ змусить квіти рости.
Але ти будеш жити, Понін.
Боже милий зверху!
Якби я міг зцілити твої рани словами любові.
Просто тримай
мене зараз.
Притули мене.
Втіши мене.
Ти прожила б сто років,
якби я міг показати тобі, як.
Я не буду йти зараз.
Зараз дощ не може мені нашкодити.
Цей дощ змиє минуле.
І ти залишиш мене в безпеці.
І ти будеш тримати мене поруч.
Я нарешті спатиму у твоїх обіймах.
Дощ, який привів вас сюди, благословив небо.
Небо починає прояснюватися, і я йду.
Подих від того, де ти знаходишся...
Я приїхала додому з далеку.
- Тож не журіться, месьє Маріус. - Хушабі, шановна епоніно.
- Я не відчуваю болю. - Ти не відчуваєте болю.
- Невеликий дощ... - Невеликий дощ...
- навряд чи мені зараз боляче. - навряд чи може зараз нашкодити тобі.
Я тут.
Це все, що мені потрібно знати.
- І ти будеш захищати мене. - Я залишатимусь з тобою...
- І ти будеш тримати мене поруч. - «поки ти не заснеш.
- І дощ... - І дощ...
- змусить квіти... - ззмусить квіти...
рости.
Вона перша померла,
першим із нас, хто зазнав невдачі на цій барикаді.
Її звали Епоніна.
Її життя було холодним і темним
але вона не боялася.
Ми воюємо тут в її ім’я.
Вона не помре даремно.
Її не зрадять.
Ось приходить чоловік у формі.
Що призводить вас до цього місця?
Я приходжу сюди добровольцем.
Давайте подивимось на ваше обличчя.
Ви носите армійську форму.
Ось чому вони мене пропустили.
У вас кілька років позаду, сер.
Я можу багато чого зробити.
Ти бачиш того в'язня там?
Волонтер, як ти.
Шпигун, який називає себе Джавертом!
Він теж його отримає.
Вони готуються до нападу!
Візьми це і добре його використовуй.
Але якщо ви стріляєте нам у спину, ви ніколи не доживете до цього.
Взвод саперів просувається до барикад!
За ними війська, 50 чоловік і більше!
Вогонь!
- Подивись, як вони тікають! - Боже, ми перемогли!
Вони повернуться знову, знову атакують.
За вашу присутність розуму, за вчинок, який ви зробили.
Я буду вдячний вам, месьє, коли наша битва буде виграна.
Не дякуйте, месьє. Ви можете щось зробити.
Якщо це в моїх силах.
Дай мені шпигуна Жавера. Дозвольте мені подбати про нього.
Закон навиворіт, світ догори ногами.
Робіть те, що вам потрібно робити. Цей чоловік належить тобі.
Можливо, ворог перегрупується. Будьте готові.
Давай, друзі, повертайся до своїх позицій.
Швидно темніє.
Ми зустрічаємось знову.
Ти проголошував це все своє життя.
Помстися.
Як правильно слід вбивати ножем.
Ти забагато говориш. Твоє життя в моїх руках безпечно.
Не розумію.
Забирайся звідси.
Валжане, бережись. Я попереджаю тебе.
Геть звідси.
Раз злодій, назавжди злодій.
Те, що ви хочете, завжди крадете.
Ви поміняли б своє життя на моє?
Так, Валежане, ти хочеш угоди.
Застреліть мене зараз, як мені все байдуже.
Якщо ви відпустите мене, стережіться.
Ти все одно відповісиш Жаверу.
Ти помиляєшся і завжди помилявся.
Я людина, не гірша за будь-яку людину.
Ти вільний
і немає умов...
ніяких угод та клопотань.
Я ні в чому не звинувачую тебе.
Ти виконував свій обов'язок...
нічого більше.
Якщо я вийду з цього живим, ви
знайдете мене за номером 55 Rue Plumet.
Без сумніву, наші шляхи знову перетнуться.
Іди!
Випийте зі мною за минулі дні.
Співайте зі мною пісні, які ми знали.
Ось милі дівчата, що в наших думках.
Ось дотепні дівчата, які ходили до наших ліжок.
Ось їм і ось вам.
Пийте зі мною за минулі дні.
Чи можеш ти боятись померти?
Чи запам'ятає вас світ, коли ви помрете?
Можливо, твоя смерть взагалі нічого не означає?
Ваше життя лише ще одна брехня?
Пийте зі мною за минулі дні.
До Життя, яке було раніше.
У святині дружби ніколи не кажи вмерти.
Нехай вино Дружби ніколи не сохне.
Ось вам...
і ось мені.
Мені байдуже, чи я померу, тепер вона пливе через море?
Життя без Козет взагалі нічого не означає.
Ти б заплакала, Козет, якби Маріус загинув?
Ти заплачеш, Козет, за мною?
Бог на небі...
почуй мою молитву.
Коли було важко ти зажди був там.
Він молодий...
він боїться.
Нехай відпочиває...
небо благослови.
Приведи його додому.
Він схожий на сина, якого я міг би знати
якби Бог дарував мені сина.
Літа помирають одне за одним.
Як швидко вони минуть.
А я старий і мене не буде.
Принеси йому спокій...
дай йому щастя.
Він молодий...
він лише хлопчик.
Ти можеш взяти...
ти можеш дати.
Нехай буде...
нехай живе.
Якщо я помру...
дай мені померти...
дай йому жити.
Приведи його додому.
Ви на барикадах, слухайте це.
Жителі Парижа сплять у своїх ліжках.
У вас немає шансів...
жодного шансу зовсім.
Навіщо кидати своє життя?
Давайте помремо в бою з ворогом.
Пустимо їм кров, поки можемо!
Нехай вони платять через ніс (зробити завдання складніше)!
Нехай вони платять за кожну людину!
Нехай інші встануть, щоб зайняти наше місце...
поки земля не буде вільна!
Ось крихта золота, встромлена у зуб.
Вибачте, пане, вам це більше не знадобиться.
Не має бути надто складно продати.
Додайте його в купу.
Додайте його в запас.
Тут серед каналізаційних щурів, в кроці від пекла.
Ти звикаєш до запаху.
Ну, хтось повинен їх підчистити, друзі мої.
Тіла на дорозі, закон та порядок догори ногами.
Хтось повинен зібрати все що погано лежить...
це просто послуга місту.
Ось смачне кільце.
Гарненька дрібничка.
Не хотів би це змарнувати.
Це справді було б злочином.
Дякую, сер, я в вашому боргу.
Ось маленька іграшка.
Зніми це з хлопчика.
Його серце вже не б'ється...
і він прожив свій Маленький час.
Але його годинник ще тікає.
Ну, хтось повинен їх прибрати, друзі мої...
до того, як Маленький врожай зникне в багні.
Хтось має зібрати їх маленькі речі...
коли по жолобам йде кров.
Це світ, де собаки їдять собак.
Де вбивають за кістки на вулиці.
І Бог на його небі, він не заважає...
Тому що він такий же мертвий, як і труп у мене під ногами.
Я піднімаю очі, щоб побачити небо...
і тільки місяць дивиться вниз.
Урожайний місяць світить.
Це ти, Жавер, я знав, що ти не будеш чекати занадто довго.
Вірний кріпак на своєму посту знову.
Цей чоловік не зробив нічого поганого, і йому потрібна допомога лікаря.
Я попередив тебе, що не поступлюсь. Мене не похитнуть.
Ще година.
І тоді я твій, і всі борги будуть сплачені.
Чоловік милосердя приходить знову і говорить про справедливість!
Приходьте, часу не вистачає.
Поглянь вниз, Джавер, він стоїть у своїй могилі.
- Дай дорогу, Джавер... - Візьми його, Валжане...
- .. існує життя, яке потрібно рятувати. - «перш ніж я передумаю.
Я буду чекати, 24601.
Хто цей чоловік? Що це за диявол?
Щоб я потрапив у пастку і вирішив відпустити мене на волю?
Нарешті настала його година, щоб поставити печатку на моїй долі.
Витріть минуле і змийте мене з аркуша.
Для цього знадобиться лише поштовх його ножа.
Помста була його, і він повернув мені моє життя.
Проклятий, якщо я буду жити в боргу злодія.
Проклятий, якщо я поступлюся в кінці погоні.
Я Закон і Закон не знущається.
Я виплюну його жалість прямо йому в обличчя.
На землі немає нічого спільного.
Це або Валжан, або Жавер!
Як я можу дозволити цій людині...
панувати над мною?
Цей зневірений чоловік, на якого я полював...
він подарував мені моє життя.
Він дав мені свободу.
Я повинен був загинути від його руки.
Це було його право.
Це було моє право померти також.
Натомість я живу, але живу в пеклі.
І мої думки розділяються.
Чи можна вірити цій людині?
Чи будуть прощені його гріхи?
Чи буде відшкодовано його злочини?
І чи повинен я зараз починати сумніватися...
який ніколи не сумнівався у всі ці роки.
Моє серце кам'яне і все ще воно тремтить.
Світ, який я пізнав, губиться в тіні.
Він з раю чи з пекла?
І чи знає він...
що дарує мені моє життя сьогодні...
цей чоловік мене вбив...
навіть так.
Я досягаю, але падаю.
А зірки чорні і холодні.
Коли я дивлюсь у порожнечу світу, який не може утриматися.
Зараз я втечу з того світу...
зі світу джин Валжан.
Я нікуди не можу звернутися...
далі йти не можна!
Ви бачили, як вони йшли в бій?
Діти барикад, які не вистояли і ночі.
Нічого не змінюється.
Ніколи ніколи не буде.
Кожен рік інший покидьок, ще один рот годувати.
Та сама стара історія. Яка користь від сліз?
Яка користь від молитви, якщо ніхто не чує?
Поворот, поворот...
поворот, поворот, поворот через роки.
Поворот, поворот, поворот через роки.
Хвилини в години і години в роки.
Години в роки.
Нічого не змінюється. Нічого ніколи не може.
Крутиться по колу...
Крутиться і крутиться і назад, де ти починав.
Є горе, про яке не можна говорити.
Там біль триває і триває.
Порожні стільці за порожніми столами.
Тепер мої друзі мертві та їх немає.
Тут вони говорили про революцію.
Це вони запалили полум'я.
Тут вони співали про завтрашній день.
А завтра так і не настало.
Зі столу з кутку...
вони могли бачити світ, що відроджується.
І вони піднялись із дзвінкими голосами.
І я їх зараз чую.
Самі слова, які вони співали...
стало їхнім останнім причастям ..
на самотніх барикадах...
на світанку.
О, друзі, друзі, пробачте мене...
що я живу, а вас немає.
Є горе, про яке не можна говорити.
Там біль триває і триває.
Фантомні обличчя біля
вікна, фантомні тіні на підлозі,
порожні стільці за порожніми столами.
Тепер мої друзі більше не зустрічатимуться.
О, мої друзі, мої друзі
не питають мене...
заради чого була ваша жертва.
Порожні стільці за порожніми столами.
Тепер мої друзі будуть співати...
більше.
Кожень день ти ходиш сильнішим кроком.
Ти ходиш довшим кроком.
Найгірше закінчилося.
Кожен день, дивують кожен день...
хто це приніс мене сюди з барикади.
Не думай про це, Маріус,
з усіма роками, що попереду у нас
Я ніколи не піду, і ми
будемо разом кожен день.
Кожен день ми пам’ятатимемо ту ніч
та обітницю, яку дали.
Серце, сповнене любові.
Ніч, повна вас.
Слова старі, але завжди правдиві.
О, Боже, від сорому, ти навіть не знав мого імені.
Шановна мадемуазель...
Я загубився...
у вашому заклинанні.
Серце, сповнене любові.
Вона ніколи не була моєю.
Ні страху, ні жалю.
- Мене звати Маріус Понтмерсі. - Вона молода, вона вільна.
Козет, Козет ...
- Я бачив, як ти чекаєш, і знав. - Любов - це сад молодих.
Чекаю на тебе...
Хай буде так.
..біля твоїх ніг.
- на твій поклик. - Хай буде так.
- І це не був сон. - Серце, повне любові.
- Зрештою, не мрія. - Це я даю тобі цей день.
Дзвоніть в дзвони у цей чудовий день.
Нехай усі ангели Господні зверху
у ликуванні співають свої похвальні пісні.
І увінчайте цей благословенний час миром і любов’ю.
Хіба це не сміх, чи не насолода...
дружня компанія тут серед еліти?
Ось йде принц.
Ось приходить єврей.
Цей дивний (содоміт), але що ж тут поробиш?
Париж біля моїх ніг...
Париж у пилу...
і ось я ламаю хліб з верхівкою.
Жебрак на святі, майстер танцю...
Життя - це легкий вибір, якщо ти скористаєшся шансом.
Усюди де ти йдеш, законослухняні люди...
роблять те, що правильно, тому в основному бідні.
Співають Господу по неділях...
моляться за подарунки, які він надішле.
Але ми ті що зрештою їх отримає.
Дивіться, як педерасти розтанцювалися, дивіться, поки вони не впадуть.
Слідкуйте за собою, і ви будете стояти на вершині.
Господарі, завжди отримують свою частку.
Очистять барикади, а ми все ще там.
Ми знаємо, куди дме вітер.
Гроші - це те, що ми відчуваємо на запах.
І коли ми будемо багаті як Крез, Ісусе, хіба ми не побачимо всіх вас у пеклі!
Сам я чекаю в тіні.
Я рахую години, поки не можу заснути.
Я мріяв, що Козет стояла поруч.
Це змусило її заплакати, знаючи, що я вмираю.
Наприкінці дня наодинці...
у цю шлюбну ніч я молюсь...
візьми цих дітей, мій Господи, до своїх обіймів...
і вияви їм благодать.
Бог що на небі
почуй мою молитву.
Забери мене зараз...
під твою опіку.
Де ти
дозволиш мені бути.
Забери мене зараз...
візьми мене туди.
Приведи мене додому.
Месьйо, я благословляю ваше ім'я.
Я готовий, Фантін.
Месьє, покладіть свій тягар.
В кінці моїх днів.
Ви виховували мою дитину з любов’ю.
Вона найкраща в моєму житті.
І ти будеш з Богом.
Тато, тато, я не розумію.
З тобою все гаразд? Вони сказали, що ти пішов геть.
Козетта, моя дитино, чи мені зараз пробачено?
Слава Богу, слава Богу, я дожив до цього дня.
Це ти повинен пробачити бездумного дурня
Це ти повинен пробачити невдячній людині.
Завдяки тобі я живу.
І знову я відкладаю своє життя до ваших ніг.
Козетта, твій батько - святий.
Коли мене поранили, він забрав мене з барикади.
Ніс, як немовля, і приніс мене додому...
тобі.
Тепер ти тут
знову біля мене.
Тепер я можу померти в мирі,
поки що моє життя благословенне.
Ти будеш жити, тато, ти будеш жити.
Це ще рано...
занадто рано прощатись.
Так, Козет, заборони мені зараз померти.
Я буду коритися.
Я спробую.
На цій сторінці...
Я пишу своє останнє зізнання.
Прочитайте добре, коли я нарешті засну.
Це історія про тих, хто завжди тебе любив.
Твоя мати віддала своє життя за тебе, а потім віддала тебе під мою опіку.
Ідіть зі мною туди, де кайдани ніколи не зв’яжуть вас.
Нарешті все ваше горе...
нарешті позаду.
Господи на небі, поглянь на нього з милістю.
Прости мені всі мої гріхи і забери до себе (слави\величі).
Візьми мене за руку і
приведи до спасіння.
Візьми мою любов
до любові вічної.
І пам’ятайте правду, яку колись говорили...
любити іншу людину - це бачити обличчя Бога.
Ви чуєте, як співають люди?
Загублений у долині ночі.
Це музика людей, які піднімаються на світло.
Для нещасних на землі є плам'я, яке ніколи не вмирає.
Навіть найтемніша ніч закінчиться, і сонце зійде.
Вони знову житимуть на волі в саду Господньому.
Вони пройдуться з плугом
і відкладуть меч.
Ланцюг буде розірвано, і всі чоловіки отримають свою винагороду!
Ви приєднаєтесь до нашого хрестового походу?
Хто буде сильним і буде стояти зі мною?
Чи є десь за межами барикади, чи є такий світ, котрий Ви хочете бачити?
Ви чуєте, як співають люди?
Скажи, ти чуєш далекі барабани?
Це майбутнє, яке вони приносять, коли настане завтра.
Ви приєднаєтесь до нашого хрестового походу?
Хто буде сильним і буде стояти зі мною?
Чи є десь за межами барикади, чи є світ, котрий Ви хочете бачити?
Ви чуєте, як співають люди?
Скажи, ти чуєш далекі барабани?
Це майбутнє, яке вони приносять, коли настане завтра.
Завтра!
Завтра настає!
Співаючи пісню розгніваних чоловіків?
Ще один день!
Завтра ми будемо далеко. Завтра - судний день.
Завтра ми дізнаємось, що готує наш Бог на небі.
Ще один світанок...
Ще один день...
Одного дня...
більше!
Переклад: Владислав Кастільо