Денис Хопър
Диана Риг Майкъл Гамбон
Ерик Тал Елизабет Хърли
САМСОН и ДАЛИЛА
Даниел Маси Пол Фриман
Музика: Марко Фризина
Музиката в края на заглавието: Енио Мориконе
Редактор Майкъл Елис
Костюми Енрико Сабатини
Продуцент Лоренцо Миноли
Сценарий Алан Скот
Режисьор Николас Роуг
За всичко има цел. Беше времето на съдиите.
Господ наказа народа на Израел за греховете им срещу него.
Той ги предаде в ръцете на филистимците.
Завоевателите на народа на Израел ...
... Те създадоха империята си с жестока ефективност.
Но те бяха също така и напреднали хора.
В света на бронза, те бяха открили тайната на желязото.
И с това, те смачкваха всяко неподчинение бързо и без милост.
Божието наказание за народа на Израел е било тежко...
... Но той не ги изостави.
И вярата им нарастваше в борбата срещу техните поробители - филистимците.
Не бой се, жено!
Живият господ Бог не те е забравил.
Аз съм пратеник и дойдох да ти кажа, че твоята утроба ще даде плодове.
Ти ще заченеш син, назарянин посветен на Бога...
Той не ще яде нечиста храна и няма да пие силни питиета.
И той ще порасте по-силен от сто мъже.
Той е дар от Бога, избран да освободи вашите хора от филистимците.
Погледни през мен, и ще видиш какво е бъдещето му.
В знак на покорство към Господа, косата му никога да не се реже.
Това ще бъде символ на съюза му с Бога и на посвещаването му на Бога.
Силата му пребивава в Господа.
Тази тайна е само негова и твоя.
Не престъпвай този съюз с всемогъщия.
Маноя.
Един мъж се появи там. Странен човек. Чуй ме.
Той ми се яви. В бяла светлина.
Филистимец? - Не, не. Странник.
За какво говориш? - Слушай ме.
'' Властелинът на живота,'', каза той.
Той каза, че ще зачена и родя син.
А ако той кажеше, че сме богати, щеше ли да повярваш и в това?
Той беше едно видение. Това беше като чудо.
Мара, ти си безплодна. Знаеш това.
Не съм лягала с никой друг, освен теб, Маноя.
Детето ще бъде наше.
И подарък за нашия народ.
И земята даде своята реколта.
И Бог започна да сее семената на справедливост за народа си.
Защото те не коленичиха и не почитаха фалшивите идоли на господарите.
Но след 40 дълги години ...
...избавлението беше дадено на децата на Израел.
Молитвите им бяха чути от Бога без лице ...
...и с име, което никога не се казва.
Единственият истински Бог.
Искаш ли да го подържиш?
Но той е толкова малък.
Аз може да го изпусна.
Амин. - Амин.
Самсон...
Татко, как ще знам, кога е време да изпълня съдбата си?
Господ ще ти каже,
Кога? - Когато му дойде времето.
А знамение? - Може би
Какво знамение? - Не знам.
Той ти даде сила, той ще ти даде и разбиране.
Аз съм само един човек. Сам.
Назарянин, посветен на Господа.
Няма нужда да търсите знамения.
Твоето раждане е знак.
Непознатият каза, ''Избран е да спаси хората си''?
Това бяха думите му.
За да спаси хората си.
Това ще бъде трудно.
Всеки дар е и тежест.
Татко казва, че е мързелив. - И глуповат.
Самсон.
Вдигнете ги. - Самсон! Спусни ни долу.
Самсон, не! - Изкарай ни от тук веднага.
Самсон, пусни ни!
Самсон, измъкни ни от тук.
Спрете Самсон! Спри.
Пуснете ме - Самсон, спри веднага.
Спусни ни долу - Самсон.
Самсон - Спусни ни долу
Спусни ни долу
Самсон беше красив, добър, внимателен ...
... и сигурен, както всички хора, несигурен за целта на живота си.
Той тръгна по дългия път на разбирането и вярата.
Едно пътуване, което всеки човек трябва да поеме сам.
Така, Ваше Височество. Това е. Защитавайте се.
В двореца на царя на филистимците ...
друг млад мъж учеше уменията за живот ...
...чрез игрите, които той играеше.
Пази си гарда
разузнаване, внимание, концентрация. Гледам те,
ти си като пеперуда. Тук си, там си, няма те.
Фокусирай вниманието си.
Ваше Височество, съсредоточи ума си напълно.
Да, да, знам.
Опитайте отново, генерале?
Както желаете, Ваше Височество.
Никога не подценявай противника си.
Не, отче.
Добър ден, Далила. - Генерал Тарик.
Може да се изправите.
Чудя се какво би казал за нея сега баща й, а, командире?
Един истински приятел и чудесен войник
Който, са ми казвали, никога не подценява врага си.
Ето, използвайте този, командире.
Израелски меч. - Какво е израелски меч?
Бронзов. Те са твърде примитивни хора,
които са имали само един-единствен бог, комуто да се кланят.
Атакувай!
Дори и счупен меч ще ви убие
ако си отслабите защитата. Ваше Височество.
Вие ми напомняте всеки ден причините, поради които баща ми
ви цени така високо, командире.
Той притежава най-силното оръжие на войника - неговия ум.
Моето име е Йорам. Бях повече от 10 години по-млад от Самсон
Обичах го като брат.
И двамата бяхме назаряни, посветен на Бога още от рождение.
Знаех ли още тогава, че в него е съдбата на нашия народ?
Може би знаех само, че ще бъда с него до края.
Нямаше предупреждение?
Филистимците дойдоха оттам, откъм залеза.
Нямаше време да бягаме.
И ние нямахме оръжие.
Баща ми, майка ми и братята ми
Всички ги убиха.
Не бях пощадена. Не ме видяха.
Единствената, която избяга
Наоми..
Съжалявам
Съжаляваш?
Че те връщам към спомена. - Той никога не ме напуска.
Ела с мен, ще чуеш, ще научиш
Моля, Самсон, ела с мен. Заради мен.
За теб - всичко. Само не тези сборища.
Трябва да вървя.
Наоми, твърде си нежна за грубите думи за бунт.
И едва ли можеш дори да вдигнеш меч.
Ти си този, който е избран. - Съмнявам се.
Майка ти отказва. - Наоми, стига.
Ако аз трябва да съм призван, Бог ще ме призове.
Не ти и твоята паплач.
Аз съм назарянин. Моля се, опитвам се.
Но не усещам присъствието му.
Морето може да се разтвори, Самсон храстите може да горят
за Моисей и за теб
Аз съм един. Как може един човек унищожи филистимците? Кажи ми
Нашата армия ще го направи. - Вашата армия, с тояги
и мечове от бронз. - И праведност.
Защо е така, че всеки народ мисли, че само те са праведни?
Ти се съмняваш?
Както и да е, праведността не спря копието на филистимеца, убило майка ти
Праведността не им дава оръжия от желязо
Не ме карай да те моля. Отвори си очите.
Нищо не съм видял, нищо не съм чул.
Аз съм нищо. - Човек е това, което избира да бъде.
А аз нищо не избирам.
Защо? Кажи ми, Самсон. От какво се страхуваш?
От нищо
Тогава какво искаш? - Искам всичко.
Хайде, хайде
Защо е така, Ира, че все още сме под петата на тези филистимци?
Това е Божие наказание.
Когато нашите хора изоставиха пътя господен
той ни даде в ръцете им, за да можем да изкупим греховете си.
Но нещата са по-добри, отколкото бяха
Няма повече изгорени села
няма повече млади хора взети в робство
А плодът на страданието е мъдростта.
Тогава трябва да сме най-мъдрите хора на земята.
Ира, ти си старейшината на нашето селище.
Имам нужда от съвета ти. - Дава се свободно
и често погрешно
Какво сега е направил Самсон?
Нищо. И пак нищо.
Той води празен живот.
Той като че ли вярва, че светът му дължи нещо.
Мойсей също е израснал като принц
Синовете ми са същите,
но без особения дар на Самсон.
''Самсон ни хвана в мрежата Самсон ни хвана в''
Кажи ми, Самсон някога плакал ли е?
За един час след раждането
Това е, сякаш се боеше от болката, която животът е приготвил за него
Оттогава, никога не е плакал. - Наистина, той е забележителен.
Характерът му е мек, умът му е бърз. И силата му...
Има всички дарования, освен едно
Цел. Това е горивото на живота.
Хайде!
Хайде.
Дърпай!
Наоми - Какво?
Може би трябва да вървим. Те идват всеки ден по това време
Не. Твой ред е, Йорам
Върви, твой ред е.
Хайде, филистимците. Да се махаме. - Не.
Иди доведи Самсон, бързо!
Хей! Никога не съм виждала кози да яздят кози.
Защо не слезете да ги издоите, а?
Върви!
Дали миризмата идва от зверовете или от ездачите, а?
Самсон! Самсон, ела, бързо!
Филистимците, хванаха Наоми
Самсон, моля те побързай.
Отдалечете се!
Хайде, хайде, бързо! - Хайде, да вървим.
Свиня!
Майка ти беше магаре, а твоята - муле.
Спрете!
Имам два меча.
С който и да те пробода, ще е удоволствие за мен.
Най-добре да е железният. Запази другия за майка си.
Израелска курва!
Наоми, стой там, аз ще му помогна. - Не, не! Остани тук.
Самсон!
Махайте се! - Хайде!
Хайде!
Ти ги пречупи. Без оръжие, Самсон ги победи!
Ти си избран! Как може да се съмняваш?
Самсон! Без оръжие, Самсон ги пречупи!
Моля, Маноа пуснете ни. Поне поговори с тези хора
Познаваш всички нас. Всичко даваме за този дом.
Не пускам никой от вас! Вървете си! Сега.
Чуваш ли ме? Казах, сега! - Това е важно.
Мара, трябва да говориш с него. Имаме нужда от него за лидер.
Някой, който нашите хора ще следват. - На мен също ми трябва.
Мара, това са ... - Знам кои са те.
Дърводелци, овчари, орачи. - Лидерите на нашия бунт.
Бунт. Колко оръжия имате? Колко от тях са от желязо?
Мара, Бог изпрати твоя син да унищожи враговете на народа ни.
Маноя, трябва да говориш със Самсон.
Може би ще послуша баща си. Към какво да го призова?
Да умре преждевременно?
Синът, за който Мара и аз се молихме цял живот?
Маноя, послушай ни. - Чух ви вече.
Нашият син е оръдие на Бога
И във времето на Господа, той ще се подчини.
Когато Бог го призове, не вие.
Трябваше да настояваш.
Защо той не искаше да чуе? - Не знам, ти беше там. Ти видя как.
О, Господи, кажи ми какво да правя?
Направи го роб, татко.
Изгори селото му преди израилтяните да тръгнат след новия герой.
Няма нищо да спечелим от изгарянето на Израелско село.
След седмица, това ще е стара новина. - Легендите се разрастват!
Попитайте придворни си какво са чули.
С една ръка, две стражи. Някои казват, че били десет.
Само празноглавите могат да повярват на тия приказки.
Какво мислиш, командир Тарик?
Мисля, че всички хора имат нужда от своите герои.
Ако не съществуват, те трябва да си ги създадат.
Знаеш ли какво означава това? - Какво?
Името му, Самсон. - Кажи ми
'' Син на слънцето''. - Синът на слънцето.
И вашето име? - Моето?
И мислите, че ми подхожда? - Всякак.
Но синът на слънцето
Бих искала сама да видя този Самсон.
Ти си свободна жена, Далила. - А ако не бях?
Щях да приема това за обида, генерале.
Косата му е дълга, сплита я на седем плитки.
Това има някакво религиозно значение. - Има ли нещо, което не знаете?
Никога не научих как да угодя на свободна жена.
Нашите изисквания от мъжа са много скромни.
Това е основната част на нашия чар.
Само с много скромни изисквания
може мъжете да отговарят на очакванията.
С изключение може би на този Израелски герой.
Хора като него са или бързо забравени,
или никога не се забравят. - Нищо сигурно, а?
Нищо друго, освен смъртта
Това ли е? Изглежда много малко. - И обхваща всичко.
Не!
Силен, да, но със сладка скромност. Видя ли как бяга? Като газела.
Всяка ще умре за такъв човек.
Махни се от пътя, глупако.
А газелата е много по-грациозна от павиана. Нали? Генерале?
Ако трябва да се осигури бъдещето на нашия народ,
може би е дошло времето да се мисли за други хитрости.
Като например? - Най-голямата победа, която
един генерал може да постигне. Мир.
Знаех си, че нещо се е случило. Не си се бил заради жена, нали?
Всички девойки са влюбени в теб. Някои от омъжените също.
Беше бой за Наоми, нали? - Не.
За кого тогава? - За никой.
Видях. - Какво видя?
Една жена. Като никоя друга. - Това не са рани от жена.
Самсон, бъди внимателен.
Татко, татко, аз... - Не сега, изчакай.
Генерале продължи. - Това щеше да отнеме време,
но като видят, че един траен договор е в тяхна полза,
ние може да съсредоточим вниманието си другаде.
Договор? С кого? Какво е това? - Това е, което царете трябва да научат
и принцовете трябва да практикуват. Нарича се слушане.
Никой в този кралски дом не трябва да слуша за договор с израилтяните.
Подчинението е техният договор.
Само със слушане, можеш да чуеш. Предложението на генерала си струва.
Продължавай. - Ако можем да разгледаме
да сключим официален мир с тях, правейки ги самостоятелни съюзници.
Съюзниците? Израилтяните? По-добре си сложете ръката в кошница със змии.
Изкуството на вземане на решение първо изисква да се знае какъв избор имаш.
Генерале.
Какво ще постигнем с това да имаме васална държава на източните граници?
Нищо, само благодатна почва за бунт, изтощаваш моята армия.
И твоята хазна. - Нашата хазна.
Винаги знаеш къде съм уязвима, а?
Но, ние ще им дадем достъп до морето и ще им позволим да търгуват.
Моят житейски опит, започващ с моето семейство
е, че като даваш някому каквото иска, само засилва апетита му за още.
Ние ще продължим да ги държим в пълен контрол.
Илюзията на независимостта
Ще ни трябва магьосник, по-силен от всеки, който съм срещал.
И тяхната религия? Не, не, генерале.
Вярванията са по-опасни от сто армии.
Нашите богове са с опашка на риба,
защото нашите предци бяха мореплаватели.
Какво значение има, ако шепа от нашите хора повярват в един-единствен бог?
Това ще е лошо. - Може би е така.
Но понякога чувствам, че едно слънце на небето е по-добре от две или три.
Че ще изгори всичко живо. - Ако контролираме израелците със съюз,
Не, командире. Това е предателство. Не се устройва врага, а се елиминира.
С каква жертва? Хиляда от нашите младежи, пет хиляди?
Колко вдовици ще направиш, преди да кажеш достатъчно?
Израилтяните искат царството ни. И ние умуваме да им го дадем ли?
Не, само правим мир, чиято цена е по-малка.
Те вярват, че техният бог ще им изпрати спасител да ни унищожи.
Това глупаво вярване, преди всичко, ги държи в наша власт.
Те чакат търпеливо, пасивно.
Може би трябва да ги насърчаваме в тази вяра.
Да вземем за образец тоя нов герой, Самсон. Преди да стане твърде късно.
Ако много ги приближим, ще узнаят една от тайните на нашето могъщество.
как се прави желязо. - Това е вярно.
Може би има начини... - Вие искате да се научат
как се правят истински оръжия, генерале?
Тази година, следващата година, все пак ще се научат.
Човек се качва на раменете на друг човек.
Но съюз с тях не е решение. Твърде е опасно.
Нека ги оставим, така както са, да чакат техния спасител
и да се надяваме той да не дойде докато нашето царуване
и твоето, са само велик спомен.
Да, Ваше Величество. - Ти си моят главнокомандващ
а какво е един главнокомандващ без армия?
Какво е скорпион без жилото си?
Ваше Височество
Ще ме оплакваш ли след смъртта ми?
Разбира се, татко.
Много добър
Искам да се свържеш с нашите агенти. Уредете залавяне на Самсон.
Ти самият ще ръководиш тази операция.
Искам го тук в Газа, жив ако е възможно.
Жив? - Жив, не мъртъв. По-трудно, но важно.
Може би те вече вярват. - Легенди и митове тръгват за мъртвите
и ги правят герои мъченици. Те се помнят.
Искам Самсон тук, в Газа, в затвора, окован в железни вериги.
Той ще бъде бързо забравен.
Ето парите ти. Сега ни покажи къде живее.
Един непознат.
Той каза,
Хайде, братко. Нашата работа е свършена тук.
Татко!
Мара, Мара, ранена ли си? Моля те, Господи!
Моля те, Господи, помогни му! Самсон! - Какво правиш? Къде го водите?
Остави го! Самсон! - Стой, където си.
Сега, когато Самсон го няма, сами трябва да поведем бунта.
Хората ще искат от нас да ги вдъхновим.
Те ща ни доверят своите надежди, страхове, съмнения.
Ние ще сме истинските съдии на Израел.
Виж там, в звездите, когато Самсон попадна в мрежата.
Помощ! Помогнете му! Спрете ги!
Нямате право да правите това!
Какво става? - Взеха Самсон.
Какво?
Къде го влачат?
Направи нещо! Помогнете му! Направете нещо!
Йорам, хайде, ела.
Самсон! Пуснете ме да мина!
Хайде! Хванете го!
Самсон! - Хайде! Хванете го! Вървете!
Стойте!
Ти, тръгвай!
Маноа!
Хайде! Спрете го!
Вие, хванете го! Хайде!
Къде бяхте? Ние бяхме стотина повече от тях!
Да ви поведа?
Да го убия ли за вас?
Къде отиваш? Убийте го сами!
Самсон! - Самсон!
Страхливци! Предатели!
Трябваше да останем да гледаме. - Не.
Спейки у дома си доказва нашата невинност.
Те са на половината път към Газа досега. В железни вериги.
Господи! Господи!
Йорам. - Ще намерим някъде да те скрием.
Да ме скриеш? - Те може да дойдат пак!
Нека дойдат! - Хайде, ела.
Имаш приятел, този, който никога не ще ни предаде.
Колко бяха те там? - Ние бяхме със сто повече от тях.
Ти се биеше като за двеста! - Бог е добър.
Нито един от тях не се опита да помогне. Освен теб.
Другите ме молеха за бунт един ден и ме изоставиха на следващия.
Те бяха уплашени. - А ти не беше.
Не съм достатъчно възрастен да знам. - Нито пък родителите ми.
Наоми спука няколко черепа.
Любовта е мощен победител на страха.
Сигурно, ако той е бил хванат, татко щеше да ни каже, да ни е събудил.
Отец е заспал, и ... - Къде ще иде? Те трябва да се върнат.
Законите, по които трябва да живеем са толкова трудни да се следват.
Част от силата ни отива да се подкрепяме един друг.
И да си помагаме един на друг
и да се водим един друг ще разкрие това изкушение.
Ти беше посветен на Назарет по рождение?
Да. Като вас, аз принадлежа на Господа. - Ние принадлежим към Господа.
Той е странен господар, който нищо не ни казва, нищо не иска от нас.
Неговите пътища са неведоми. Той излиза извън нашето разбиране.
Или изобщо не.
Той ти е дал сила, достатъчна, за да счупи врата на лъв.
Ти знаеш. Ти... - Ти какво?
Нищо. Нищо.
Има много начини да бъдеш силен.
Самсон. - Ти какво...
Чухме гласове. - Какво прави той тук?
Филистимците искаха да го хванат и той се би с тях и ги прогони.
Така ли? - Слава Богу.
Да, слава на Бога!
С него тук, всички ще сме в опасност. - Ами ако се върнат отново?
Тази нощ? - Те няма да го търсят тук.
Ако се върнат и претърсят селото, тогава какво?
Ще ни отведат в Газа, във вериги. - Той не може да остане тук!
Ехиел, Амрам, махайте се!
Ако ви е страх, намерете къде другаде да спите!
Татко, филистимците... - Ако филистимците дойдат, ще дойдат.
А сега, махайте се! - Хайде, братко.
Синът ми
Казвал ли ти е баща ти колко се гордее с теб?
Но синовете ми...
'' Самсон ни хвана в мрежата. Самсон ни хвана в...''
Мрежа.
Как иначе са разбрали къде спиш?
Ехиел... Амрам...
О, не!
Не
Не. Моите собствени синове!
Предатели! Глупаци!
Ако някой съгреши против някой друг, Бог може да се застъпи за него,
но ако човек съгреши против Господа и неговия посветен, кой ще се застъпи?
Татко, някой те е излъгал.
Ехиел, Амрам...не!
Те ме предадоха. - Самсон, не!
Ние не сме съгрешили. - Вие ме опозорихте.
Не сме. - Моите синове разбиха сърцето ми!
Не, Самсон! - Не! Самсон, не!
Не!
Самсон, не ги убивай, моля те!
Самсон! Самсон!
Мислехме, че сме атакувани от елитна Израелска сила.
Ти ми повтаряше, че те нямат елитна сила
Никога не подценявай противника?
При тези обстоятелства, мислех, че е разумно да се оттеглим и прегрупираме.
Обратно тук в Газа? - Да сме готови за следващия ден.
Той беше само един човек! Един човек! - Един, но със силата на 50.
И другите атакуваха. - С голи ръце?
Беше тъмно. Кой знае какви оръжия? - И те всички имаха магарешка челюст?
Боговете дадоха на невежия Израелтянски селянин Самсон за син
а на мен, царят на Газа - теб!
Имам само един дълг - да надживея наследника си.
Няма ли справедливост в небесата? Махай се от очите ми!
Татко! - Глух и безмозъчен ли си?
Казах, махай се от очите ми!
Искам емисар да проучи и да ми докладва какво точно е станало.
Да, господарю.
Е, генерал Тарик, има ли справедливост на небесата?
Очевидно не
Броят на царете, надживели наследниците си не внушава доверие.
Самсон!
Самсон. - Върни се в селото.
Къде отиваш? Нанякъде, не знам.
Самсон, изгубен съм без теб. Ти си тук откакто съм роден.
Откакто съм роден слушам, че Бог наказва хората ни за непослушание.
Може би, ако се дистанцирам от моите хора за известно време
Мога да чуя Неговото слово и да му се подчиня.
Отивай обратно в селото!
Сега твоето възмъжаване започва.
Както и моето.
Не бих, ако съм на твое място.
Гледането е едно нещо, но докосването е нещо друго.
Мъжете може да станат зли и може да се окажеш с една част от тялото си
по-малко, отколкото Бог ти е дал, ако знаеш какво имам предвид.
Ти си израилтянин? - Амрок.
Загубен в пустинята като дете, отгледан от филистимците.
Скитник по възпитание, любопитен човек по природа.
Тръгнал към родината, след 3 години изморително скитане, стъпка по стъпка.
А ти? - Самсон.
Очаквах гигант, борец, но ти изглеждаш като всеки друг човек.
Ти си този, за когото се говори? - Бях предаден.
Но ти, израилтянин, си живял сред филистимците.
Бях взет от едно семейство, добри хора.
Как можеше да живееш с тях, знаейки, че те стъпкаха хората ти с пета.
Толкоз малко ли си видял от живота, та да не знаеш?
Когато хората са под контрола на силен цар
тогава царската воля се налага, не тази на хората.
Не беше царят, който унищожи селата ни.
Да, но тези, които са, са хранени, водени и възнаградени от него.
Дворецът контролира всичко. Ако някой успее да разбие двореца,
с един удар Газа ще бъде унищожен. - Те са жестоки хора.
Защото се страхуват. - Страхуват?
Да не загубят това, което имат.
Ако можеш да ги прогониш в морето и да вземем земите им, ще го направиш ли?
Точно сега не бих ги докоснал с пръст. - Тогава можем да бъдем приятели.
Приятел? Това сега може да е опасно. Филистимският принц иска главата ми.
Най-добрите приятелства винаги са рисковани.
Принцът, който търси главата ти първо трябва да намери своята.
Утре вечер ще празнуваме с баща ми в Тимна.
Тимна.
Това ли е земята на баща ти? - Докъдето ти виждат очите.
Добре си избрал родителите си.
Здравейте. - Амрок! Добре дошъл.
Благодаря. - Господарю!
Как е жена ти? - Господарю.
Вашият син! Синът ви се върна!
Благодаря. - Господарю, синът ви! Върна се.
Нека аз да говоря. Тогава всичко ще е наред, ще видиш.
Моят син. Синът ми! Сине мой.
Татко, това е Самсон.
Самсон? - Да, мой приятел, израилтянин.
Самсон, това е баща ми.
Ако сте приятел на сина ми, тогава сте мой почетен гост.
Моят дом е ваш дом.
Рани! - Амрок!
Скъпи братко! - Самсон, това е сестра ми, Рани.
Рани, това е Самсон.
Това е за жена ти.
О, това е красиво! - Красиво е.
Красиво е. Жените го пеят на мъжете само в специални моменти.
Самсон. Пий.
Благодаря. Чакай, чакай.
Видях те веднъж преди в земята на израилтяните.
Това беше само за миг. - Ти работеше в полето.
Помня. - Помниш?
Както и ти.
Сънуваш ли понякога, Сидка?
Да, сънувам.
Откакто бях дете, никога не съм сънувал. Никога.
Лекарите казват, че ставаш по-силен. - Вярно е.
Мислеше, че е дошло времето ти, Сидка?
Малко по-късно.
Дете, кажи ми какво искаш?
Ако е по силите ми, ще ти го дам.
Искам... Искам... - Да?
Искам Самсон за съпруг.
Той е добър човек, но не е ли той враг на народа ни?
Не и на мен.
Обичаш ли го? - С цялото си сърце.
Той казвал ли ти е любовни думи?
Една жена вижда сърцето мъжа през вратата на очите си.
Какво виждаш?
Един мъж, който ме обича, както го обичам аз.
Това ли каза тя? - Нейните точни думи.
Но може ли тя наистина да ме обича, един израилтянин?
Понеже жената трябва да обича мъжа си? Възможно ли е такова нещо?
Майка ми и баща ми биха казали ''Никога''.
Моят учител би казал: ''Помисли отново''.
И ти помисли ли отново? - Само за това мисля.
Всеки път, мисълта ме изпълва с щастие.
Тогава въпросът е можеш ли ти истински да я обичаш? Филистимката?
Както мъж трябва да обича жена си?
Толкова сигурно, колкото слънцето залязва зад хълмовете всяка нощ.
Ела и говори с нея, кажи и какво чувстваш!
- Тя знае, тя го вижда. - Да, знае, но жените обичат да го чуят.
Особено, ако това е вярно.
А какво за историите, че той е убил нашите войници?
Че израилтяните го молят да води армията им срещу нас?
Той е тук. Отказа им и те го предадоха. Той е човек на мира.
Както съм и аз.
Познаваш го сега, знаеш, че е почтен човек.
Ти, мек и справедлив, ще оставиш ли слухове и клюки да му попречат?
Казват, бил унижил самият принц Сидка? - От каквото знаем, това не е трудно.
Вярно, но ако разберат, че се крие в дома ми,
ако дойдат за него...
Аз не мисля за себе си, а за опасността за теб и Рани.
Те със сигурност ще убият всички нас.
Татко, аз съм израилтянин. - Ти си мой...
Чуй ме! - Ти си мой син!
Чуй ме! Аз съм израилтянин, но те почитам като баща.
Може би любовта на Рани към него е точно пътят на мира между народите ни.
Ако самият цар е разумен. Нали?
Добре
Ако аз изпратя съобщение до Газа и ако царят даде благословията си.
Тогава всичко ще бъде наред.
Този фермер от Тимна е предател.
Трябва да отхвърлиш неговата молба. - Сидка,
когато ме няма и престолът е твой, нека ти дам един съвет от мен:
Винаги, винаги игнорирай тези от съветниците си,
които казват ''ти трябва''.
Но, татко, сега знаем къде е Самсон.
Да, сине мой. Сега ние знаем.
Жените от Тимна. Те трябва да са много красиви, нали?
Ако тя беше толкова красива, щеше да бъде тук, в двореца.
Щом ти казваш. - Не ми се присмивай, командире.
Мразя да мислиш, че ревнувам. - А ти ревнуваш ли?
Какъв ми е той на мен? - Не зная.
Той спаси живота ти. - Дължа му благодарност. Нищо повече.
Значи, той не значи нищо за теб. - Нищо.
Тогава защо ми казваш за него?
За да ти кажа какво чух в съда. - И аз на теб.
Доколкото имаме договор, ние с теб знаем твърде много.
Значи, бедния израилтянин няма да има и една вечер семейно удоволствие.
Съжаляваш един враг на народа ни?
Враг? Къде са войските му? - Чий провал търси той?
Ти си забележителна, Далила
Предполагах, че ще споделиш гнева на принца към този израелец.
Принцът и аз имаме много различни вкусове.
Принцът никога няма да бъде известен с вкуса си, а с размера на краката му.
Той никога няма да се побере в обувките на баща си.
Знаеш ли, генерал Тарик, познавам те цял живот.
Но в този момент, не те познавам изобщо.
Аз съм човек, на грешно място в грешното време.
Колкото до мен, аз също себе си познавах цял живот,
а ето сега - никак.
Зарежи
Сине мой. - Майко? Йорам.
Седнете, пийте. Идвате отдалеч. - Значи е вярно?
Какво е вярно? Че живея и работя тук, сред хора, които нищо не искат от мен?
Да, това е вярно. - Знаеш за какво говоря.
Всички говорят, че си щял да се жениш за филистимка. Вярно ли е?
Казва се Рани. Да, вярно е.
Церемонията е утре. И вие сте добре дошли.
Радвам се, че си тук.
От всички жени, това ли беше божията воля да доведеш чужденка в леглото си?
Тя е добра жена. Баща й е честен, справедлив и добър.
И аз я обичам, майко. - И това е любов,
по-голяма от дълга, който те свързва с хората ни?
По-голяма от нашите традиции?
Не ни обръщай гръб, женейки се за чужденка.
Върни се при нас, Самсон. Преди да е станало твърде късно.
Моят дом е тук сега. - Ти ни наказа достатъчно.
Моля те! - Чух те и ти ме чу. Толкоз.
Пази се от тази жена, Самсон. Или на първия сватбен ден,
или до първия кръг на луната, тя ще те предаде.
Баща ми... - Ти нямаш баща. И той няма син.
Майко. Йорам. Майко!
Виж, аз кървя! Както всеки друг човек.
Самсон останал в земята на филистимците ...
... Където бе намерил жената, която обича.
Изглежда царят бе дал одобрение за сключването на брака.
Но тези, които изпрати да празнуват, дойдоха с друга цел.
И така, с любовта на Самсон към филистимка,
започна да се изпълнява Божието слово.
Филистимци, Филистимци!
Ще ви задам една гатанка. - Каква е наградата?
Да, трябва да има награда.
Добре, ако я решиш - 30 ленени дрехи. - И стадо овце!
И два овчаря, и сто сребърника.
От ядящия, нещо за ядене.
От силния, нещо сладко.
Невъзможно. - От силния - това е самият Самсон.
Не
Кажи ми загадката, Самсон. - Защо, та да спечелиш наградата?
Не, за да споделят с теб удоволствието, както, надявам се, през живота ни.
Не мисля, че ... - Кажи й, тя ти е жена! Никакви тайни.
Човек трябва да се доверява на жена си. - Няма да ми се довериш?
Отлично! Няма да го разгадаете!
Съпругът ми не само ми се доверява, но ви задава истинска загадка.
Добре се грижиш за гостите си! - Радвам се, че харесваш сватбата.
Царят е доволен, Харах. - Добре, добре.
Той ни почита с вашата компания.
И ще дари повече почит с отговора на тази загадка
Загадка...
Имам нужда от претекст, от причина. - Причина за какво?
Причина да не взема земите ти, да не отрежа крадливите ти пръсти.
Господине, вие сте мой гост. Това е скандално.
Трябва да имам отговора. Върви, измъкни го от дъщеря си.
Преди да съм заповядал да изгорят къщата ти.
Рани. Рани. Ела тук. - Татко ме вика.
Тогава отивай, но се върни при мен. - Добре.
Хайде, Самсон, предаваме се. Кажи ни отговора на гатанката.
Филистимец се предава пред израелец!
Срам. - Баща отстъпва на сина си.
Никога няма да легнете със сестра ми докато загадката не е решена.
Това вече е добра причина.
Добре.
Добре! Хайде.
Виждам, никой не е отгатнал. - Никой? Не!
Отговорът е прост. - Кажи ни! Кажи!
Какво е по-сладко от мед?
И кое е по-силно от лъв?
Това със сигурност е пчелна пита
Кошер вътре, във вътрешностите на лъв в пустинята.
Така ли е? Лъвът и медът. - Прав си, това е отговорът.
Това не е загадка. Кой може да познае отговор като този?
Как наистина?
Жена ми!
Защо, Рани? Защо?
Не! - Защо, Рани? Защо? Защо?
Самсон! Това бях аз. Заплашиха, че ще изгорят къщата ни!
Тя не знаеше нищо. - Рани.
Спри.
Не, спри! Моля те!
Не! - Хванете го!
Спри! - Ела, Рани.
Пусни ме! - Хванете го!
Хайде!
Хайде! Ето!
Самсон!
Самсон.
Не, не, моля те! - Виждаш ли?
Видя ли? - Да.
Ти плашеше със смъртта на баща ми? На приятеля ми, на жена ми.
Облеклата са ваши. Ти ги спечели. Вземи ги.
Казах, вземи ги!
Сега върви. Обратно в Газа.
Кажи им, че Самсон направи това.
И им кажи, че аз едва сега започвам.
Тепърва започвам!
Всички ли? - Да, Ваше Величество.
Силата му не е човешка.
Не е човешка? - Полята, полята са в огън!
Не! Не!
Не! Рани!
Не! Не!
Убийте ги! Изгорете полята им! - Не! Не!
Тук, точно тук! Това принадлежи на врага ви!
На любимия, който предадох!
Рани!
Рани, Рани! О, не!
Трябва да се заповяда на генерал Тарик да изгори всяко израелско село.
Всяко село, което плаща за хазната? Това не е война, Самсон няма армия.
Дори не е с народа си. Той се бие сам.
Трябва да го спрем. Става дума за честта на трона.
Не бъркай моя трон с твоята гордост. Помисли за следното.
Нивите за фермера, израелец или филистимец, са повече от само урожай.
Това е работата му за цял живот, бъдещето на децата му.
Ще изпратим емисар в Юдея.
Да ни дадат Самсон е малка цена, за да не докосваме нивите им.
Но той е един от тях. Защо им е да го предават?
Само глупака не може да уплашиш. А тези хора никак не са глупаци.
Самсон
Амрок?
Те са мъртви. Всички са мъртви.
Те дойдоха от Газа. Бяхме заобиколени и заловени.
Нямаше кога да бягаме.
Работниците бяха убити. Взеха жена ти, биха я. Баща ми също.
Мислеха ме за мъртъв.
Нищо не можех да направя, Самсон. Нищо.
Още чувам смехът на техния водач. Той се смееше и смееше.
Амрок, кой? Кой е водачът им?
Смехът. Белегът... Името му е Махал.
Моя ли беше вината, Самсон?
Аз те доведох, молех те да се ожениш. - Аз я обичах, Амрок. Вината не е твоя.
Невинните са наказани за моите грехове.
Ела с мен, отивам си у дома. - Не.
Амрок. - Върви, братко! Върви.
И така Самсон се връща в земята на израилтяните.
При хората, объркани и гневни от това, че им докара гнева на филистимците.
Към хората, не търсещи вече бунт,
а примирени обекти на игото на филистимците. И страховете си.
Дайте да мина.
Какво е това? Навредих ли ви? Защо го правите това?
Няма да загубим живота си, домовете, урожая си пред олтара на твоя гняв.
Тогава хванете ме и край на това!
Ти, ти и ти, хайде, хванете ме! Дръжте ме и ме вържете!
Аз не съм се изменил. Вие сте се променили.
Да, искам отмъщение за предателствата спрямо мен. И ще отмъстя.
Но вие ще ме предадете само от страх от това, което може да ви се случи.
Искахте да ви водя в нещо, което аз смятах за лудост и клане.
Сега аз вече вярвам в това, но заминавам и не ще ме чуете повече.
Изливайки гнева и омразата си, ще опитам да намеря мир с Бога.
Така Самсон се завърне у дома си, криейки в сърцето си жажда за мъст.
И божията ръка го доведе обратно, тъкмо когато животът на баща му свършваше.
Сине мой! - Тук съм, татко.
Аз те възлюбих, още преди да се родиш.
Знам, татко знам. - От преди това и винаги.
Това няма край. Дай на хората си,
на Бога. Протегни им ръце, имаш дарбите.
Сподели ги. Това е съдбата ти!
Това не свършва. Помни.
Той е мъртъв.
Дори на погребението на баща си, Самсон не плака.
Въпреки, че след време щеше да пролива сълзи за народа на Израел.
Самсон остави отмъщението си настрани и работи само за благото на народа си.
И стана съдия на своя народ. Мъдър, добър, полезен.
Именно такъв син, за какъвто баща му мечтаеше и се молеше.
Ще останеш ли при нас?
Баща ми, умирайки, ми каза,
ако аз остана с моите хора, филистимците няма да ни нападнат.
Те заплашват да изгорят посевите. - И да се лишат от доставките си?
Не, това са празни заплахи.
Ще обърнат ли народа ни срещу тях, да провокират война?
Не.
Сега съм тук.
Докато колелото се завърти отново. Дойдох си у дома.
Какво е сила?
Камък, образуван от природата, сега е само прах.
Но какво се е променило?
По-голяма сила е да правиш това, което Бог иска от вас.
Вярата, това е истинската сила.
Да подчиниш волята си пред тази на Господа иска смелост, иска сила.
Много приятели и почитатели има синът ми. Ще ми се да съм един от тях.
Когато му забрани да залови Самсон,
ти му отне гордостта, с която искаше да те спечели.
Самсон не си е отишъл. Той отстъпи, за да нападне по-добре.
Казват, че учи децата, че оре нивите. - Аз казвам, че това е временно.
Синът ми се подготвя. И е прав. Трябва да му се възхищавам за това.
Всичко, което Бог иска от нас е да следваме волята Му.
Повече от половината си живот аз не го чух.
Докато не почнах да осъзнавам, че гласът му говори на сърцето и ума ни.
Неговата щедрост и любов понякога е трудно да разберем,
но те са винаги с нес.
Самсон водеше хората си като съдия, но в сърцето ми
черните човешки желания се бореха да господстват над него.
Желанията на плътта и огънят на отмъщението не бяха угаснали.
През цялото време на мир, когато остана при хората си,
двата пламъка тлеещи в него никога не загасваха.
Пламъкът на страстта и огънят на отмъщението.
Моля, помисли отново. Сигурно има нещо, с което мога да променя решението ти.
Не, аз съм сигурен, Ира. Решил съм вече.
Когато човек е жаден, тогава трябва да се пие.
Нуждата ми е силна като жажда.
Но Бог те е призовал, не можеш сега да го оставиш.
Не го оставям, искам само да дойде с мен засега.
Не. - Да. Аз реших.
Бог решава. - Аз решавам.
Значи вече си го изоставил.
Моля те. Остани. - Не мога.
Боя се за теб.
Ти, единственото ми дете, за което се молех цял живот.
Майко, аз тръгвам, но винаги ще те нося в сърцето ми.
Тогава нека Господ да те пази.
Сбогом, сине мой. Върви. Бързо.
Самсон! Самсон, къде отиваш?
Къде отиваш? - До Газа.
Газа? Не може! - Длъжен съм. Имам среща там.
Не, Самсон! Нея я няма, това е минало. Загърби отмъщението. Свършено е.
Нищо не е свършено. - Те ще те убият.
Ако това е моята съдба, нека така да бъде.
Върни се.
Върни се при нас.
Махнете се от пътя ми!
Трябваше да ги чуеш как пищят...
Пищи сега, филистимецо!
За цялата вечност.
Аз съм оръдието на Господа!
Генерал Тарик! Генерал Тарик!
Стъпи си на краката, момче! - Самсон. Самсон, той е...
Поеми дълбоко дъх и кажи като войник. - Самсон.
Той е бил тук. Убил е един войник. Махал - този с белега.
Задържан ли е? - Не, избягал е. Портите на града...
Още са отворени? Небеса... - Не, бяха затворени и заключени, но...
Но те... - Казвай де!
Портите на града... - Да, да!
Те са изтръгнати. Няма ги.
Първо, отрежи езика на всеки, който разказва тази история извън града.
Не искам да ни се смеят чак до Рама. - После пращаме цялата армия в Израел,
не само на граничните райони. Трябва всички да ги изпепелим, татко.
Командире, изтеглете цялата армия от израелските територии.
И от границите също.
Заповядайте им да дойдат тук, в Газа. - Татко.
Продължи, командире.
Ако ние атакуваме, те просто ще се разпръснат.
Нека сформират армия и да ни атакуват.
Аз ще ги посрещна в полето и ще ги унищожа в открит бой.
А Самсон? - Не трябва да допускаме да ги води.
Без него ние ще ги победим.
Ако той ги води... Трябва да измислим как да предотвратим това.
Казват, че техният Бог му дава силата.
Аз съм само един прост войник, Ваше Величество. Не свещеник.
Вашият план не показва военни действия.
Войникът изхожда от това, което знае. И което знаем за Самсон
е това, че предпочита нашите жени пред техните.
Чуждата плът силно го привлича. - Това е абсурден план.
Колко сте сигурни, че Самсон ще захапе стръвта, която му предлагате?
А ти нямаше ли, ако предложат на теб? - Какво, ние да не сме сводници?
Това не е начин да се обезвреди враг.
Никой генерал няма да измисли по-добър план как да постави врага си на колене.
Ще го хванем с тази част от тялото му, където е най-уязвим.
Рибата ще захапе стръвта, но дали стръвта ще се съгласи?
В риболова само едно е сигурно. Че никога не сте сигурни в успеха.
Винаги има опасност рибата да избяга заедно със стръвта. Нали, генерале?
Много добре. Съгласен съм. Далила?
Ще бъда горда да служа на народа ни, в замяна на парично възнаграждение.
А, да. Вашата вярност към престола се измерва в сребро.
Аз съм обиден, но не и изненадан. Колко?
Хиляда и сто сребърника. От всеки в тази зала.
Съгласен съм. Да започваме веднага!
Обещай ми, генерале, никога вече да не ме поставяш в нечие легло.
Внимавай, мадам, говориш за измяна. - Не, говоря като жена.
Като една независима сега жена. - Момичето трябва да гледа бъдещето си.
Достатъчно богато бъдеще, за да избяга, когато старият крал умре?
Точно така. - А Самсон?
Би ли било предателство да ти кажа, че съм възбудена от перспективата?
Като жена.
Би ли било предателство, ако ти кажа, че съм възбуден от вълнение? Като мъж.
Кажи ми, чудил ли си се някога какво би било, ти и аз заедно?
Няколко пъти.
Имам предвид, по няколко пъти. Всеки ден и всяка нощ.
Да се надяваме, Самсон също да не устои.
Ела с мен у дома, Самсон. Не угаси ли вече пожара в теб?
Скоро вече. Скоро ще се върна у дома. Не само отмъщението е на трапезата ми.
Е, кажи ми новини от нашия народ. - Планират бунт.
Кой? - Ехиел, Амрам.
Като ти напусна, за тях единственият начин да се издигнат остана
да поведат хората на война. - Трябва да се спрат.
Наоми ги подкрепя в това? - Със сигурност.
А как е майка ми? - Възрастта е единственият й враг сега.
Възрастта не е враг. Носи ти смелост и мъдрост като нищо друго.
Смелостта да се изправиш пред Бога. - Самсон, нищо няма да ги спре
да вземат оръжие. Дори и ти. Но ако ти се върнеш сега,
да ги поведеш, може би тогава... - Не, приятелю мой. Не.
Бунтът ще направи мъченици, но няма да донесе победа.
Едно поколение ще загине от филистимски мечове.
Ако не си там да ги водиш.
Господ Бог на Израел те зове, Самсон. Защо не го чуваш?
Той ми даде силата. Даде ми вода, когато бях жаден.
Е, това е достатъчно.
Той никога не ми е казал как да унищожим филистимците.
Той никога не ми е казал да тръгна в този поход към сигурна смърт.
Трудно да чуеш гласът на някого, когато си обърнат с гръб към него.
Ако се върна, би било за да ги спра.
Да ги предпазя, да им покажа глупостта им.
Тогава направи го, Самсон. Спаси ги от тях самите. Моля те.
Но макар да молех, той не ме чу.
Един глас, по-силен от моя го зовеше към съдбата му.
Казват, че имало риба в реката.
Но не такава дето ходи.
Самсон.
Коя си ти? - Коя би ме искал да бъда?
Самсон. Това означава "син на слънцето'', нали?
Да
Аз предпочитам тъмнината.
Гледайки звездите, където всичко е написано.
Може би не вярвате в това.
В този момент, тук и сега, вярвам в жената, която е до мен.
Ти и аз би трябвало да сме врагове, но не го виждам написано в звездите.
Следователно, не може да е така.
Ти си братовчедка на царя? - Така казват.
А ти?
Ти си избраник на твоя Бог. - Така казват.
Избран за какво?
Да водиш твоите хора?
Да ги водя далеч от глупостта, може би.
И защо не го направи?
Защото избрах теб.
Уморен ли си? - Не.
Добре.
Искаш ли да спиш? - Не, а ти?
Не.
Избраният.
Аз също те избрах.
Това е красиво. - Виждаш, ние също сме прости хора.
Обичаме нашите детински игри. Имаме живот и любов.
Смеем се, играем.
Чакай тук.
Откъде идва силата ти, Самсон? - Като всички сили, идва отвътре.
Какво може да направи някой, за да станеш безсилен в ръцете му?
Да ме направи слаб като другите хора? - Да. Какво?
Дори ако ти кажа, няма да ми повярваш. - О, аз обичам тайни.
Защо да се откажат от силата си? Тя е всичкото, което имам.
С изключение на мен
Искам те безсилен в ръцете ми.
Няма да кажеш на никого? - Кому бих могла да кажа?
Добре, ако ме вържат със седем нови тетива, ще загубя цялата си сила.
Седем нови тетива?
Така Далила започва да търси голямата тайна на душата му.
Докато филистимците чакаха тя да им го предаде...
... имаше един измежду тях, който се съмняваше, може би ...
... в мъдростта на своя план.
Седем нови тетива.
Кажи ми...
В невинността на любовта си,
измамен, отнесен в Далила и техните любовни игри,
Самсон не видя опасността.
Самсон, Самсон, войниците.
В първото изпитание, той удържа завета си с Бога.
Защо мъжете винаги лъжат? - Какво?
Самсон, Самсон, войници. Войници, Самсон!
Ти не ме обичаш, Самсон. - Да.
Повече от самия разум.
И не започна ли самата Далила да се съмнява?
Беше ли знакът на неговата вяра също и знак за истинската й любов към него?
За девет дни и девет нощи те бяха като едно цяло.
Самсон бе пленен от нейния чар.
Не беше само похот. Той я обичаше истински, както мъж обича жена.
Нейната плът, да, но и сърцето й, душата й, всяко нейно дихание.
И заслепен от тази любов, той забрави своята мисия.
Кажи ми. - Вече знаеш.
Кажи ми. - Вържи ме с ръцете си и любовта си.
Какво има? - Нищо.
Далила, кажи ми.
Какво мислиш? Ти продължаваш да ме лъжеш.
Това са игри. Това не са лъжи. - А защо не ми казваш истината?
Защото не си от моите хора и аз никога не см казвал никому.
Не съм от вашите хора?
Аз съм ти. Ние сме едно. Останалото няма значение.
Дори моите хора ме предадоха. - И мислиш, че и аз също?
Отдадох ти живота си и продължавам да ти го отдавам.
Съмняваш ли се в любовта ми? - Не.
Съмняваш ли се в мен? - Не.
Разбира се, че се съмняваш.
Не мога да дам единствения си дар. - Твоят дар?
Нима мислиш, че искам да си слаб? Безсилен.
Аз те обичам, такъв какъвто си.
Защо ще искам да те променя?
Това, това са игри, които играхме.
Ако ти кажех истината, не можеше да ме изпиташ.
Не бих. - Такова изпитване ще ме унищожи.
Разбирам. - Не, не можеш.
Не се играят игри с истината.
Няма тогава. Никога.
Ти си толкова красива! - Повече никакви проверки.
Само любов. И доказателство за любов.
Не бива да бъда предаден в това.
Давам ти думата си.
Ние сме като едно. - Като едно.
Защо си плакала, моя единствена любов? Не си ли спала?
Бдях над теб. - И беше тъжна?
Сърцето ми е по-тежко от всичкото желязо в нашата земя.
Защо?
Докато ти спеше, аз държах силата на живота или смъртта ти в ръцете си.
На живота и смъртта на човека, когото обичаш?
Но ти не отряза. - Не, не съм.
Но сега... - Сега?
Сега аз трябва да... - Махни това.
Когато силата е дадена, как може да не да се използва?
Защото любовта е още по-силна.
О, да. Любов.
Любов.
Хванете го.
Помниш ли ме, израилтянин? Къде е сега силата ти, спасителю на Израел?
А къде е твоят Бог? Режи! Режи.
Изнесете го.
Далила! Далила! - Не!
Не!
Сине мой.
Забавлявай се, израилтянино!
Ти си ме изоставил?
Виж.
Това е там. Знакът.
Слава на Бога. - Сега можем да започнем.
Дошло е време. Сега е времето.
Няма повече да прекланяме глави.
Няма повече да коленичим.
Пред филистимците и техните образи на богове.
Нашето семе ще се умножи и ще цъфти на свобода.
И ние ще изпитаме това децата ни да бъдат свободни хора.
Господи, прости на Самсон.
Остани до него. Моля те, остани с него.
Не го изоставяй сега. Моля те, Господи, помогни му.
Моля те.
Сега тя трябва да започне.
Ние ще отхвърлим игото на нечестивите.
Не, аз ви моля. Моля ви, спрете.
Това е волята на Бога - Не, това е човешка воля.
Тишина! Господ е с нас.
Ще сме обгърнати в божествена броня.
За Газа!
Къде е той? Събудиха ме заради това парче месо.
Размърдай се!
Ти, червясал паразит!
Ставай, израилтянино!
На крака. Ставай, стани!
Да. Някой иска да те види.
И ако знаеш какво е добре за теб... Движи се!
Дръж се прилично. Нагоре по стъпалата. Ела.
Сложете го да седне.
Сега го сложете да легне.
Изчакайте отвън.
Пий.
.Кой си ти? - Вашият враг.
Не се страхувай.
Не мога да възстановя зрението му. - Но можеш да облекчиш болката.
Да. - Използвай всичките си умения.
Разкажи ми за твоя бог, Самсон.
Той е единствен Бог, истинския Бог.
И той ти докара всичко това? - Да.
Тогава той е суров бог.
Бях голям грешник.
Мислиш, че той те наказва? - Аз го знам.
Тогава как ще се поправиш?
Моля се за смелостта да се покая.
Ще говоря с тъмничаря.
Ще се погрижа да се отнасят по-добре към теб.
Ще говориш ли с тях и за останалите затворници?
Това не мога да направя.
Тогава не трябва да говорите и за мен.
Ти си упорит. И горд, да,
но вече не суетен.
Защо си дошъл? - Да те видя.
Да науча.
И да ти кажа, че утре
ще поведа нашата армия срещу твоите израилтяни.
И ще победя. Със сигурност ще победя. - Да, знам.
Знаеш ли? Откъде знаеш? - Виждам го.
Както виждам в сърцето ти.
Аз съм пръв генерал на филистимците, твоите врагове, Самсон.
И аз нямам сърце. - Ти не си мой враг.
Най-накрая разбирам
как самият аз изпълнявах тази роля.
Те са хиляди. Кавалерия, колесници. Старият Тарик ги командва.
Израилтяните са свършени. Те няма да имат шанс.
Вие, махайте се оттам! Залегнете, залегнете!
Давай, махнете се оттам. Всички, отстъпете назад!
Филистимците! Господи, всели страх в сърцата им!
Разпилей ги!
Какво е това място?
Над една долина сме. Отсам е нашата филистимска армия, а от другата страна
Израилтяните. - Да.
С оръжия от бронз и глупави генерали с празни очаквания.
Мой войник, който изрича такива думи ще загуби главата си като предател.
Истината не е предателство. - Наистина ли е необходимо това?
Не е ли забавно, генерале? - Не.
Мислех, че имаш чувство за хумор. - Мислех, че си принц с достойнство!
Единствено е жалко, че не може да види как хората му срещат гибелта си.
Израилтяните идват насам. Напредват. Ей сега нашата армия ще ги пресрещне.
Скоро. Всеки момент.
Филистимците са на позиция? - Да.
Генерал Тарик, дай заповед за атака.
Разпръсни ги!
Ето. Сигналът е даден. Сега!
Какво? Кажи ми. - Филистимски пехотинци в центъра,
те се оттеглят. - Отстъпват?
Генерал Тарик, забранете на хората си да отстъпват.
Те следват заповедите ми. - Какви войници са те?
Обучени в тактиката на война. - Те се отдръпват.
Не. Не, те водят израелските овце към моята кланица.
Мразя некомпетентен враг.
Правят ме унижен. - Унижен?
Превръщат генерала в касапин. - Атака! Нападай!
Нашите пехотинци спряха да отстъпват.
Конните отряди на всеки фланг напредват. Стрелците са готови.
Капанът се затвори. Хванаха се в него.
Амрам!
Кажи му! - Сега колесниците заобикалят.
Те ги прегазват.
Редиците им са разкъсани.
Те са разбити.
Къде отиваш? - Битката свърши
Господи, прости им на хората ми.
Не искаш ли да гледаш? - Не, Ваше Височество.
Като да гледам океански прилив. Той е неизбежен, но скучен.
Чудесно, генерале. Това е вашата победа
Приливът е прилив, Ваше Височество, дори когато е от кръв.
Самсон
Самсон! - Ехиел? Ехиел!
Самсон! Не!
Смела постъпка, Ваше Височество. Много смела.
Това радва хората. - Но дали радва боговете?
Това беше голяма победа, стари приятелю.
Да, Ваше Величество, голяма победа.
Хайде! Върви. Ставай!
Когато бе лишен от очите си, той бе лишен и от твоята красота.
Сега за него си също като всяка друга жена.
И така, в страданията, вярата на Самсон започна да расте.
Как може божията замисъл да се изпълни от слепец, прикован за мелнично колело?
Мистерията на Божия план не може да се види от никой.
Освен, може би, от един човек, който не може да вижда нищо друго.
Дори когато филистимците ликуваха,
имаше един, който знаеше, че сянката на съмнението
може да затъмни и най-светлия ден.
В цялата Газа, този, който се съмняваше...
започна да се чудя, дали и той не беше част от оръдие в незнайния божи план.
Бързо, сега!
Бързо!
Продължавай!
Самсон. - Йорам?
Йорам?
Не е много, но агнето е добро.
Как се озова? - Намерих работа тук. Пий.
Бог е добър
Брада
Ти си мъж, Йорам. Вече не си детето, което познавах.
И един ден ще бъда стар. Пий, яж!
Майка ми? - Жива е.
А Наоми? - Тук, в Газа,
Тя е тук? - Тя е луд. Опасността...
Ира е мъртъв. Синовете му убити в битката.
Той е живя няколко седмици и умря с Божието име на уста.
Ира.
Той все ми показваше пътя, а аз продължавах да гледам другаде.
Добре. Свършвай сега. Хайде.
Яж и не забравяй какво ни учеше той. - Ставай, ставай!
Божията ръка пише направо дори когато линиите са криви.
Хайде, хайде, хайде, стани!
Бог е силата ми, Бог е силата ми, Бог е...
Ваше Височество?
Какво искаш? - Някой иска да ви види.
Една жена. Израилтянка.
Колко подкуп ти даде тя? - Ваше Височество.
Доведи я.
Оставете ни
Коя си ти? - Само една жена.
Добре, какво искаш?
Искам да ми помогнете да видя някого.
Искаш, така ли?
И кой може да бъде това? - Самсон.
Само една жена.
Това ще е празник, който ще се помни, мои верни приятели.
Ваше величество, може би за празника ще заповядате да доведат Самсон.
Да бъде унизен и да се показва? - Вие сте жестока, Далила.
Спасителят на Израел, Самсон, доведен тук във вериги?
Какво мислиш, стари приятелю? - Е, със сигурност. Ако Далила желае.
Слабостта на красавиците е мекотата, защото мъжете никога не им отказват.
Със сигурност, Далила, най-вече заслужава да бъде възнаградена.
Възнаградена, да. И утешена. Така да бъде.
Бог е силата ми, Бог е силата ми. Бог е силата ми.
Защо искаше Самсон да бъде доведен тук?
Да се забавляват похитителите му. - Не страда ли той достатъчно?
Целият свят е едно колело, командире. Ти ми го каза веднъж.
Аз ли? И кога беше това?
Преди да позная болката от чувството.
Ти не го искаш тук само за показ.
Не. - Тогава за какво?
Защото, въпреки че аз го продадох, той все още е мой.
Нима?
Самсон
Аз съгреших против него. Всеки закон, всяка заповед.
Как може той да ми прости? - Божията милост е безкрайна.
И наказанието му е тежко.
Ти цял живот търсеше знамение, Самсон.
И никога не разбра, че нуждата да търсиш, е самото знамение.
Но сега?
Сега всичко е тъмно.
И в мрака, виждам Господ.
Единственият свят, който виждам сега, принадлежи на Бога.
О, Самсон. - Да.
Стани, израилтянино! Момче, помогни му.
Махнете се от пътя. Хайде, отстъпете.
Поместете се, направете път на спасителя на Израел.
Спасителят на Израел.
Спасителят на Израел!
Ти ли си неговата жена? - Мислех, че ти си.
Не. Аз съм жената, на която се доверяваше.
Когато гледаше в очите ми, аз бях последното, което видя.
Ти го мразеше толкова много?
Платиха ми добре.
Мразеше го толкова много?
Щеше да стане много опасен.
Ти го мразеше. Толкоз много.
Не, обичах го твърде добре. - И все пак го погуби.
Да. Стига толкоз. - Това не е любов.
А ти? Обичаш ли го?
Откакто го познавам.
И той те обичаше?
Хайде, ще направя сделка с теб. Ела, много малка сделка.
Значи, всичко е готово? Добре.
Йорам, къде сме? Къде ме водят? - При стълбовете.
Йорам. - Тука съм.
Тук съм. - Сега върви. Върви си.
Йорам, знай, че те обичах. - Но аз мога да остана.
Върви. Върви бързо.
Самсон. - Върви бързо!
Иди при него.
Самсон.
- Наоми?
Наоми? Наоми. - Самсон.
Вземи я със себе си, Йорам. Отведи я. - Не, още не.
Дай ни няколко минути. За всичките тези години.
Да. Няколко минути.
И когато ти кажа да вървите, излезте веднага, вън от храма, вън от града.
- Да, какво е това, Самсон? - Заклевате ли се, и двамата?
Да, кълна се. - Да, кълна се.
Тук съм. - До мен, където винаги си била.
И сега тялото ми е във веригите, които винаги са оковавали сърцето ми.
И все пак, ти си свободен. Те са тези, които са поробени.
Те всички ще умрат. - Какво?
Всички хора трябва да умрат. Само часът е неизвестен.
Ще ме целунеш ли за сбогом, Самсон?
Наоми, не ме мъчи. - Моля те.
Със знака на целувката ти, ще бъда винаги благословена.
Изтрий сълзите ти, жена.
Отне ми цял живот да разбера, че Бог е Бог на прошката.
Сега. Остави ме сега.
Всичко е свършено.
Момче, искам нещо да направиш за мен...
Напусни храма, препускай далеч от Газа.
Генерале? - Прави каквото ти казвам, момче.
Препускай като вятъра. - Да, командире.
Побързай. - В коя посока, генерале?
На запад. - До морето?
Да. - А след това?
Потопи се във водата. И после се върни обратно.
Върви!
Сега, Боже на Израел, дай ми това, за което съм роден!
О, тук е Самсон, героят на могъщите израилтяни!
Ела да се поклониш пред олтара на нашите богове, които ти отричаше!
Дай ми силата отново, само веднъж! О, Боже!
Прости на Самсон, Бог на Израел!
Убийте го! Убийте го!
Убийте го!
Сине мой. Сине! Ти знаеше... Ти знаеше!
Прости сина ми, Боже на Израел!
С мен ще умрат филистимците!
Бягайте! Спасявайте се!
Най-сетне, Боже!
И така Самсон се върна в земята на Израел.
Така, приятелят ми, синът на Мара и Маноя.
Съдията на своя народ, се завърна у дома си ...
И мина покрай същия този извор, където непознатият предсказа раждането му.
Волята на Бог бе изпълнена...
И вярата, които търсеше в живота си, накрая бе окончателно намерена!
Това никак не бе най-малкият му дар за мен.
За всяко нещо си има цел.
Именно чрез филистимската жена, Далила, Самсон най-накрая стигна до вярата,
която започна освобождението, което Господ Бог на Израел бе обещал.
Той няма да бъде забравен.
Превод: ozaharieva и NIKI0707 Редакция: Олга Захариева (ozaharieva)